ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/11779/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Пащенко К.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  01 грудня 2020 року                                                                                            м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Глущенко Я.Б., Пилипенко О.Є., за участю секретаря: Зуєнко Д.П., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві  на рішення Окружного адміністративного суду від 27  травня 2020 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства «Сервіс»  до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И Л А:
Державне підприємство «Сервіс»   звернулось до суду з позовною заявою, в якій просило:  
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.05.2019  № 0416531213, видане ГУ ДФС у м. Києві, про застосування до ДП «Сервіс» штрафної (фінансової) санкції (штрафу) в розмірі 20% з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), 14010100, в сумі 1       655,99 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.05.2019  № 0416581213, видане ГУ ДФС у м. Києві, про застосування до ДП «Сервіс» штрафної (фінансової) санкції (штрафу) в розмірі 10% з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), 14010100, в сумі 103   530,55 грн.;
- зобов`язати ГУ ДФС у м. Києві виключити з інтегрованої картки платника податків ДП «Сервіс» облікові показники (операції) щодо застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) в сумі 105 196,54 грн.
У обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що податкові повідомлення-рішення базуються на заборгованості, яка залишилась несписаною на підставі судового рішення та обліковується відповідачем в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 27  травня  2020 року позов задоволено.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов до висновку, що ДП «Сервіс» сплачено суму податкових зобов`язань, визначених ним у податкових деклараціях за вересень 2018 року - січень 2019 року, у встановлений п.   57.1   ст.   57, п.п.   203.1,   203.2   ст.   203 ПК України   строк, у зв`язку із чим підстави для застосування штрафу у розмірі 10 % та 20% за порушення граничного строку сплати податкових зобов`язань, передбаченого п.   126.1   ст. 126       ПК України,   у відповідача були відсутні. Також суд вказав, що оскільки судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлена відсутність у позивача податкового боргу в сумі 77 432, 45 грн., а також враховуючи списання контролюючим органом частини податкового боргу у розмірі 2       773, 75 грн. та невиконання рішень суду в іншій частині, то винесені контролюючим органом спірні податкові повідомлення-рішення, яким на позивача накладено штрафні санкції за порушення граничних строків сплати грошового зобов`язання, що фактично відсутнє, є необґрунтованими та підлягають скасуванню. Застосування до ДП «Сервіс» штрафних (фінансових) санкцій у сумі 105   196,54 грн. проведено ГУ ДФС у м. Києві у зв`язку зі здійсненням відображення в інтегрованій картці платника облікових показників щодо донарахування суми грошового зобов`язання у розмірі 74       658, 75 грн., яке фактично відсутнє.  Таким чином, з метою належного відновлення порушених прав позивача, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання ГУ ДФС у м. Києві виключити з ІКП відомості, щодо наявності у ДП «Сервіс» податкового боргу за затримку сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 105   196,54 грн. на підставі податкових повідомлень-рішень від 21.05.2019 № 0416531213 та від 21.05.2019 № 0416581213.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та недотриманням норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Відповідач мотивує свої вимоги тим, що суд першої інстанції не врахував, що відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі, коли платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених кодексом, такий платник податків притягається до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 10% - при затримці до 30 календарних днів та у розмірі 20% - при затримці понад 30 календарних днів.   
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Згідно зі ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Відповідно до постанови КМУ № 537 від 19 червня 2019 року "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби" утворено, у тому числі, Головне управління ДПС у м. Києві та реорганізовано Головне управління ДФС у м. Києві шляхом приєднання   до Головного управління ДПС у м. Києві.                                                                                                                                                                                                                                                                                                                       Враховуючи наявність підстав для заміни сторони у справі, суд апеляційної інстанції вважає за можливе замінити відповідача Головне управління ДФС у м. Києві на правонаступника Головне управління ДПС у м. Києві. 
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДФС у м. Києві було проведено камеральну перевірку дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати ПДВ до бюджету ДП «Сервіс», за результатами якої складено Акт № 7939/26-15-12-13-20 від 16.04.2019. В Акті зазначено про порушення ДП «Сервіс» граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по ПДВ, а саме: по податкових деклараціях з ПДВ від 19.11.2018, 18.01.2019, 17.12.2018, 18.02.2019, 16.10.2019.
На підставі Акту перевірки № 7939/26-15-12-13-20 від 16.04.2019 ГУ ДФС у м. Києві прийнято податкові повідомлені-рішення:
- від 21.05.2019 № 0416531213 про застосування до ДП «Сервіс» штрафу в розмірі 20% з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 1   655,99 грн.;
- від 21.05.2019 № 0416581213 про застосування до ДП «Сервіс» штрафу в розмірі 10% з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 103   530, 55 грн.
Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся із відповідним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2   ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений   Конституцією   та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Пунктом 16.1. ст. 16 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний   вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Статтею 62  ПК України   передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби; перевірок та звірок відповідно до вимог вказаного   Кодексу, а також перевірок щодо отримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Відповідно до п.п.   20.1.4. п.   20.1. ст.   20 ПК України   контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у   податкових деклараціях   (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування   податку на додану вартість   (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування   реалізації пального.
Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у   податкових накладних   та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах (п.п. 75.1.1. п. 75.1 ст. 75 ПК України).
Згідно із п.п. 76.1, 76.2 ст. 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами   контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.
Камеральній перевірці підлягає вся   податкова звітність   суцільним порядком.
Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог   статті 86 цього Кодексу.
Пунктом 86.2 ст. 86 ПК України встановлено, що за результатами камеральної   перевірки   у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному   статтею 42 цього Кодексу.
Відповідно до п.п.   14.1.39   п.   14.1   ст.   14 ПК України   грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
За приписами п.   57.1   ст. 57 ПК України   платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 46.1. ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається   платником податків   контролюючому органу   у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід`ємною частиною.
Згідно із ст. 203 ПК України податкова декларація   подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Сума   податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого   пунктом 203.1 цієї статті   для подання податкової декларації.
Відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) податків встановлена ст. 126 ПК України, відповідно до п. 126.1 якої у разі, якщо   платник податків   не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:
- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;
- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
З матеріалів справи вбачається, що:
- податкова декларація з ПДВ за вересень 2018 року подана позивачем 16.10.2018 (реєстраційний номер 9225370425);   
- податкова декларація з ПДВ за жовтень 2018 року подана позивачем 19.11.2018 (реєстраційний номер 9255389275);   
- податкова декларація з ПДВ за листопад 2018 року подана позивачем 17.12.2018 (реєстраційний номер 9281937251);   
- податкова декларація з ПДВ за грудень 2018 року подана позивачем 18.01.2019 (реєстраційний номер 9307471412);   
- податкова декларація з ПДВ за січень 2019 року подана позивачем 18.02.2019 (реєстраційний номер 9024336944).
16.04.2019 Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати ПДВ до бюджету ДП «Сервіс», в ході якої встановлено порушення ДП «Сервіс» граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по ПДВ, а саме: за податковими деклараціями з ПДВ:
-                   від 16.10.2019 (реєстраційний номер 9225370425);   
-                   від 19.11.2018 (реєстраційний номер 9255389275);
-                   від 17.12.2018 (реєстраційний номер 9281937251);   
-                   від 18.01.2019 (реєстраційний номер 9307471412);   
-                   від 18.02.2019 (реєстраційний номер 9024336944).
За результатами вказаної перевірки складено Акт № 7939/26-15-12-13-20 від 16.04.2019, на підставі якого прийняті податкові повідомлення-рішення:
1) від 21.05.2019 № 0416531213 про застосування до ДП «Сервіс» штрафу в розмірі 20% з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 1   655,99 грн. за порушення строку сплати грошового зобов`язання з ПДВ за податковими деклараціями: від 19.11.2018 (реєстраційний номер 9255389275) - на 26 днів;   від 18.01.2019 (реєстраційний номер 9307471412) - на 26 днів; від 17.12.2018 (реєстраційний номер 9281937251) - на 25 днів; від 18.02.2019 (реєстраційний номер 9024336944) - на 24 дні; від 16.10.2019 (реєстраційний номер 9225370425) - на 24 дні; від 18.02.2019 (реєстраційний номер 9024336944) - на 17 днів;
2) від 21.05.2019 № 0416581213 про застосування до ДП «Сервіс» штрафу в розмірі 10% з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 103   530, 55 грн. за порушення строку сплати грошового зобов`язання з ПДВ за податковою декларацією від 19.11.2018 (реєстраційний номер 9255389275) на 55 днів.
Вказані в деклараціях суми позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 18 податкової декларації) сплачені позивачем вчасно, що підтверджується наявними в матеріалах справи витягами про реквізити електронного рахунку № 37516001040135 та інформації щодо залишку коштів на такому рахунку.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, ДП «Сервіс» сплачено суму податкових зобов`язань, визначених ним у податкових деклараціях за вересень 2018 року - січень 2019 року, у встановлений п.   57.1   ст.   57, п.п.   203.1,   203.2   ст.   203 ПК України   строк, у зв`язку із чим підстави для застосування штрафу у розмірі 10 % та 20% за порушення граничного строку сплати податкових зобов`язань, передбаченого п.   126.1   ст. 126       ПК України,   у відповідача відсутні.
Крім того, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.06.2017 у справі № 826/17581/16, яка набрала законної сили 21.09.2017,  зокрема, зобов`язано Державну податкову інспекцію у Шевченківському районі ГУ ДФС у місті Києві списати податковий борг ДП «Сервіс» в сумі 77   432, 45 грн.
Також рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.11.2018 у справі № 826/1265/17,  яке набрало законної сили 26.06.2020, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 02.11.2016 № 0061771206, яким на підставі   ст. 126 ПК України застосовано до ДП «Сервіс» штраф  у розмірі 15 486, 49 грн. за затримку на 263 та 880 календарних днів сплати грошового зобов`язання у сумі 77 432, 45 грн.
Зі змісту вказаних рішень, вбачається, що у ДП «Сервіс» відсутній податковий борг в сумі 77  432, 45 грн. та такий борг підлягав списанню контролюючим органом.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України   обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
У той же час, позивач зазначає, що податковим органом списана лише частина боргу у розмірі 2 773, 75 грн., а інша частина боргу у розмірі 74 658, 70 грн. обліковується в системі адміністрування як борг, який і став підставою для прийняття відповідачем спірних податкових повідомлень-рішень.
Відповідно до ст. 129 Конституції України одним із основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду. З конституційною нормою кореспондуються приписи ст. ст. 14,   370 КАС України, відповідно до яких принципом здійснення правосуддя в адміністративних судах є, зокрема, обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки судовими рішеннями  встановлена відсутність у позивача податкового боргу в сумі 77 432, 45 грн., а також враховуючи списання контролюючим органом частини податкового боргу у розмірі 2 773, 75 грн. та невиконання рішень суду в іншій частині, то  прийняті контролюючим органом спірні податкові повідомлення-рішення, яким на позивача накладено штрафні санкції за порушення граничних строків сплати грошового зобов`язання, що фактично відсутнє, є необґрунтованими та підлягають скасуванню.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача виключити з інтегрованої картки платника податків ДП «Сервіс» облікові показники (операції) щодо застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) у сумі 105   196,54 грн., колегія суддів зазначає таке.
Відповідно  до абз. 6 п. 2 розділу І Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого   наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422   (далі - Порядок № 422) інтегрована картка платника (далі - ІКП) - це форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.
Абзацами 9, 10 та 11 п. 2 розділу І Порядку №422 визначено, що облікова операція - це дія в ІКП, яка призводить до змін облікових показників.
Облікові показники - показники, що інтегруються в процесі ведення оперативного обліку.
Оперативний облік - процес відображення, систематизації та узагальнення первинних показників через їх перетворення в облікові показники в ІКП.
Пунктами 3, 4, 5 та 6 розділу І Порядку №422 передбачено, що оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС.
Відповідальними за достовірність відображення в інформаційній системі органів ДФС первинних показників є працівники структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи.
Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень.
При виявленні некоректних базових записів структурними підрозділами за напрямами роботи готується коригуючий документ з обов`язковим посиланням на первинний документ, показники якого виправляються. Коригування даних в інформаційній системі органів ДФС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою.
У разі необхідності коригування облікових показників ІКП у ручному режимі таке коригування здійснюється виключно за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДФС, підготовленим відповідним структурним підрозділом за напрямом роботи.
Згідно з п. 1 ч. 4 розділу V Порядку № 422 працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження органу ДФС, до компетенції яких належать розгляд скарг при проведенні процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах при проведенні процедури судового оскарження прийнятих податкового повідомлення-рішення/рішення/вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно до вимог регламентів використання відповідних інформаційних систем забезпечують внесення даних до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зв`язків записів зазначених інформаційних систем із записами підсистеми, що відображає результати КПР.
Відображенню в інформаційній системі органів ДФС підлягають матеріали, які зареєстровані в інформаційних системах, що забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, та мають безпосередній зв`язок з матеріалами, внесеними до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи в ході виконання її функцій.
Такими матеріалами є:
скарга (заява) платника податків;
рішення про результати розгляду скарги (заяви);
ухвала суду про відкриття провадження;
рішення суду, прийняте по суті.
За приписами підпункту 4 п. 2 ч. 4 розділу V Порядку № 422 залежно від інформації, яка завантажена в інформаційну систему органів ДФС з інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, одночасно змінюється статус повідомлень-рішень/рішень/вимог та/або рішень щодо єдиного внеску та в ІКП відображається така інформація щодо оскарження донарахованих сум та прийнятих рішень відповідними органами, зокрема інформація з рішення суду, прийнятого по суті.
Статус повідомлень-рішень/рішень/вимог та/або рішень щодо єдиного внеску змінюється відповідно до суті рішення (постанови) («Скасовується в судовому порядку»/ «Вручено, судовий розгляд»/ «Анульовано»).
У підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, статус повідомлень-рішень/рішень/вимог та рішень щодо єдиного внеску змінюється на «Скасовується в судовому порядку»/ «Вручено, судовий розгляд»/ «Анульовано» при частковому скасуванні.
При частковому скасуванні формується нове повідомлення - рішення/ рішення/ вимога та/або рішення щодо єдиного внеску на суму, що залишилась.
При збільшенні зазначених у податковому повідомленні-рішенні/рішенні/вимозі та/або рішенні щодо єдиного внеску сум формується повідомлення-рішення/рішення/вимога та/або рішення щодо єдиного внеску на суму збільшення без анулювання первинного документа та вручається платнику податків (вноситься дата вручення до інформаційної системи органів ДФС та виконуються процеси, описані в пункті 2 глави 1 цього розділу).
На підставі інформації про результати судового оскарження (рішення суду, прийнятого по суті) та у разі, якщо донарахована/зменшена сума з урахуванням її складових (платіж, санкція, пеня) у повному обсязі підтверджується (статус податкових повідомлень-рішень/рішень/вимог та/або рішень щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на «Вручено, судовий розгляд»), та якщо з урахуванням законодавчо встановлених строків вона вважається узгодженою, то в ІКП відображаються облікові показники (операції) щодо донарахування (поновлення у разі попереднього виключення з обліку)/зменшення суми.
У разі якщо за результатами судового оскарження донарахована/зменшена сума з урахуванням її складових (платіж, санкція, пеня) у повному обсязі скасовується (статус повідомлень-рішень/рішень/вимог та/або рішень щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на «Скасовується в судовому порядку»), то в ІКП відображення облікових показників (операцій) щодо донарахування /зменшення суми не проводиться.
Інформація, внесена та збережена відповідальними працівниками підрозділів адміністративного/судового оскарження до інформаційної системи органів ДФС, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, та інформаційної системи органів ДФС, яка забезпечує відображення результатів адміністративного оскарження, щоденно автоматично відображається в реєстрі «Апеляційне та судове оскарження» підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи.
Відповідальні працівники підрозділів, які проводять контрольно-перевірочні заходи, щоденно опрацьовують інформацію, завантажену в підсистему, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи з інформаційних систем органів ДФС, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскаржень.
Отже, у разі скасування у судовому порядку донарахованої податковим органом суми грошового зобов`язання з  урахуванням її складових, зокрема штрафних санкцій, в інтегрованій картці платника відображення облікових показників щодо донарахування /зменшення суми не проводиться.
Однак, у зв`язку зі списанням податкового боргу ДП «Сервіс» в сумі 77 432, 45 грн. відповідно до постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.06.2017 у справі № 826/17581/16, а також у зв`язку з визнанням відсутності у ДП «Сервіс» податкового боргу в сумі 77 432, 45 грн. відповідно до рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.11.2018 у справі № 826/1265/17, відображення донарахувань на вказану суму в ІКП проводитись  не повинно.
У той же час, Порядком № 422 не передбачено процедури виключення з обліку в ІКП нарахованої контролюючим органом суми боргу у разі його скасування у судовому порядку.
Проте, з огляду на матеріали справи,  колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що застосування до ДП «Сервіс» штрафних (фінансових) санкцій у сумі 105 196,54 грн. проведено ГУ ДФС у м. Києві у зв`язку зі здійсненням відображення в інтегрованій картці платника облікових показників щодо донарахування суми грошового зобов`язання у розмірі 74   658, 75 грн., яке фактично відсутнє, тому з метою належного відновлення порушених прав позивача, необхідно зобов`язати ГУ ДФС у м. Києві виключити з ІКП відомості щодо наявності у ДП «Сервіс» податкового боргу за затримку сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 105 196,54 грн. на підставі податкових повідомлень-рішень від 21.05.2019 № 0416531213 та від 21.05.2019 № 0416581213.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстави для його скасування відсутні.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
Згідно з ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 241, 242, 250, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду від 27  травня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 01 грудня  2020 року.

Головуючий суддя	Л.Т.Черпіцька	
 Судді:	 Я.Б.Глущенко	
 	 О.Є. Пилипенко