Ухвала
06 жовтня 2020 року
м. Київ
справа № 755/3253/18
провадження № 61-13804ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Шиповича В. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 27 травня 
2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 серпня 
2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів.
В обґрунтування позову зазначав, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 14 січня 2016 в справі № 760/19880/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 було стягнуто з нього аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання непрацездатного сина ОСОБА_3 в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 30 % відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з 05 листопада 2015 року довічно.
ОСОБА_1 вказував, що на час звернення до суду з позовом він залишився без роботи, оскільки був звільнений з 02 лютого 2018 року. Вказував, що він є літньою, хворою людиною, у березні 2014 року в нього виявлений цукровий діабет, крім цього також прогресують і старі хвороби: ішемічна хвороба серця, гіпертонія, жовчо-кам`яна хвороба, хронічний панкреатит, хронічний гастродуоденіт, стеатогепатит, хронічний холецистит. У зв`язку зі станом здоров`я він вимушений витрачати значні кошти на лікування.
Стверджував, що його доходи зменшилися у зв`язку з виходом на пенсію, в той час як витрати, зокрема, на лікування, значним чином збільшилися, а тому він не має можливості продовжувати сплачувати аліменти на утримання сина, який є непрацездатним і отримує соціальну допомогу, як особа з інвалідністю ІІ групи. Крім того, допомогу від держави отримує і відповідач, як опікун непрацездатного інваліда.
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 27 травня 2020 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 20 серпня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 27 травня 2020 року залишено без змін.
17 вересня 2020 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 27 травня 2020 року, та постанову Київського апеляційного суду від 20 серпня 2020 року, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України  однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
ОСОБА_1 реалізував своє право на апеляційний перегляд справи № 755/3253/18.
Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи 
від 07 лютого 1995 року скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.
Європейський суд з прав людини у Рішенні від 05 квітня 2018 року (справа «Зубац проти Хорватії» (Zubac v.Croatia), № 40160/12) вказав на обмеженість доступу до судів вищої інстанції. Так, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.
Крім того, Європейський суд з прав людини в Ухвалі щодо неприйнятності заяви № 26293/18 від 09 жовтня 2018 року у справі «Азюковська проти України» (Azyukovska v. Ukraine) зазначив, що застосування критерію малозначності справи було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про припинення платежів або видач ціна позову визначається сукупністю платежів або видач, що залишилися, але не більше ніж за один рік.
Предметом позову у цій справі є припинення стягнення аліментів, сукупний розмір яких за один рік не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (210 200 грн), а отже розглядувана справа є малозначною в силу закону.
Касаційна скарга не містить доводів, які б свідчили про наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої 
статті 389 ЦПК України.
Сама по собі незгода позивача із судовими рішеннями не є підставою для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.
ОСОБА_1 не позбавлений права звернутись до суду із позовом про зменшення розміру аліментів за наявності підстав, передбачених статтею 192 Сімейного кодексу України. 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Таким чином ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на судові рішення, ухвалені у малозначній справі; позивачем реалізовано право на апеляційний перегляд справи, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору; наявність випадків, передбачених підпунктами а) - г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, колегією суддів не встановлено, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 
частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 27 травня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 серпня 2020 року в цивільній справі № 755/3253/18.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                     В. В. Шипович
                   Є. В. Синельников
                                                                                                           С. Ф. Хопта