Головуючий І інстанції: Горшкова О.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2020 р. 	Справа № 520/7645/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Ральченка І.М. ,  Бершова Г.Є. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1     на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2020, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/7645/2020
за позовом            ОСОБА_1  
до           Головного управління Національної поліції в Харківській області                  
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  звернувся до  Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області, яка виразилась в не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015 по 29.12.2017 та сум індексації його грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017;
- зобов`язати відповідача провести нарахування і виплату ОСОБА_1 доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015 по 29.12.2017 у кількості 1188годин;
- зобов`язати відповідача провести нарахування і виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07.11.7013 по 31.10.2017;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29 грудня 2017 року по день ухвалення рішення у справі.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.08.2020 року  адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області, яка виразилась в не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 сум індексації його грошового забезпечення з 07.11.2015 по 29.12.2017.
Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Харківській області провести нарахування і виплату ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 29.12.2017.
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
12 серпня 2020 року представника ОСОБА_1 звернувсь до суду із заявою, в якій просив ухвалити додаткове рішення по даній справі про стягнення витрат з надання правничої допомоги у розмірі 4000, 00 грн.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду  від 14.08.2020 року заяву представника ОСОБА_1  про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без задоволення.
Не погоджуючись з ухвалою Харківського окружного адміністративного суду  від 14.08.2020 року представником позивача ОСОБА_1 -Дмитренко О.С. подано   апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду та стягнути з на користь позивача витрати на професійну правову допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції в розмірі 4000 грн. Головного управління Національної поліції в Харківській області
Зокрема, апелянт зазначає про помилковість висновків суду першої інстанції, які базуються на неповному дослідженні наданих ним доказів, що в повній мірі засвідчують факт понесення витрат на правничу допомогу адвоката саме в межах даної справи.
Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідач вказав, що вважає апеляційну скаргу позивача  необґрунтованою, а ухвалу  суду першої інстанції прийнятою з дотриманням норм  процесуального права.
В силу положень п.3 ч.1 ст.311 КАС України, враховуючи, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку письмового провадження, справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним  є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відмовляючи в задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 4000 грн відсутні, оскільки позивач не надав належні докази на підтвердження реальності, необхідності та розумності розміру витрат, понесених на правову допомогу.
Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Перелік правових підстав, за наявності яких суд може постановити додаткове рішення, передбачений  ст. 252 КАС України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Так, відповідно до п. 3 ч.1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно пп. "в" п. 4 ч. 1 ст. 322 КАС України, суд апеляційної інстанції розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 134 КАС України).
Згідно із ч. 2 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС  України).
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).
Згідно із п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Таким чином, до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України  розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
На підтвердження витрат з оплати правової допомоги подано наступні документи: договір № 10/4-1 від 10.04.2020 року, укладений між адвокатом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , додатковий договір № 2 до договору № 10/4-1 від 10.04.2020 року, акт приймання - передачі послуг від 10.08.2020 року, квитанції до прибуткових касових ордерів № 05/05-2 від 085.05.2020 року (на суму одна тисяча гривень), № 08/07 від 08.07.2020 року (на суму одна тисяча гривень) та № 09/06 від 09.06.2020 року (на суму дві тисячі гривень) на підтвердження понесення  витрат на правову допомогу.
З огляду на викладене, розмір понесених позивачем витрат в загальній сумі 4000,00 грн. підтверджується належними та допустимими в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України доказами. Крім того, такий розмір є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг, а також ціною позову та (або) значенням справи для сторони.
Колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо  неподання доказів ведення адвокатом Книги обліку доходів та витрат, оскільки предметом спірних правовідносин є фактичне понесення витрат на правову допомогу та їх відшкодування відповідною стороною у справі. Облік отриманих доходів адвокатом та в подальшому його оподаткування не є предметом спору.
Також рішення суду мотивовано тим, що в акті приймання-передачі послуг від 10.08.2020 серед наданих позивачу послуг є складання та направлення адвокатських запитів до Слобідського ВП ГУНП в Харківській області. Однак, як зазначено судом першої інстанції, матеріали справи не містять вказаних адвокатських запитів, а тому суд прийшов до висновку, що вказані витрати клієнта є непідтвердженими.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи наявна відповідь  Слобідського ВП ГУНП в Харківській області від 62/61аз від 21.05.2020 на адвокатський запит, а тому на думку  суду вказані витрати є підтвердженими.
Щодо посилання відповідача на порушення  позивачем строків подання заяви  про відшкодування витрат на правову допомогу, колегія суддів зазначає наступне.
Судом встановлено, що позивач до закінчення судових дебатів у справі в суді першої інстанції заяви про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу не подавала.
Проте, колегія суддів зазначає, що судові дебати не проводяться при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження, через що позивач не мала змоги подати будь-які докази або заяви щодо судових витрат, при розгляді цієї справи, оскільки судові дебати не проводились.
Разом з тим, з матеріалів справи видно, що у тексті позовної заяви позивач зазначив, що докази про розмір витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи  будуть подані у строк, визначений ч.7 ст. 139 КАС України.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що заява позивача про стягнення витрат на правову допомогу з відповідними доказами подана до суду 12.08.2020,  тобто більше ніж через п`ять днів після ухвалення судового рішення.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що справа розглядалася в порядку спрощеного провадження без виклику сторін і час, дата розгляду справи судом не призначалася і сторонам не повідомлялася. 
Враховуючи наведене та те, що Кодексом адміністративного судочинства України не визначено порядок подання заяви про стягнення витрат на правову допомогу у справах, які розглядаються у спрощеному провадженні в порядку письмового провадження без виклику сторін, колегія судів дійшла висновку про те, що позивачем були вчинені достатні дії та в належний строк для подання заяви про стягнення витрат на правову допомогу.
Також, колегія суддів зауважує, що наведені вище положення законодавства покладають обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З огляду на це, відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний був навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами.
Матеріали справи свідчать, що відповідачем відповідного клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги не було заявлено та жодних доводів щодо неспівмірності понесених витрат - не наведено, як і не зазначено обставин, які б спростували відповідний розмір судових витрат.
На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права, призвели до неправильного вирішення питання, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю з ухваленням  рішення про стягнення на користь позивача витрат  на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1       - задовольнити.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2020 по справі № 520/7645/2020  скасувати.
 Прийняти додаткове рішення, яким заяву представника позивача Самарцева Андрія Володимировича   про стягнення судових витрат на правничу допомогу задовольнити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, 5, м. Харків, 61002, ЄДРПОУ 40108599)  судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 (чотири тисячі)  грн. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	І.М. Ральченко    Г.Є. Бершов