УХВАЛА
03 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 520/13192/19
адміністративне провадження № К/9901/30692/20
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Усенко Є.А., перевіривши касаційну скаргу Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України №54» (далі - Підприємство) на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2020 у справі за адміністративним позовом Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України №54» до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
УСТАНОВИВ: 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2020 позов задоволено. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2020 скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову.
12.11.2020 Підприємство подало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2020 на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).
Під час перевірки касаційної скарги встановлено, що вона не відповідає нормі пункту 4 частини другої статті 330 КАС, якою встановлено, що у касаційні скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
Підприємство у касаційні скарзі наводить довід про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм статей 102, 114, 126 Податкового кодексу України без врахування висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 15.02.2019 у справі № 820/3544/17, від 05.06.2018 у справі № 824/760/17-а.
Обґрунтовуючи вище зазначений довід, позивач вказує, що суд апеляційної інстанції не дослідив питання щодо нарахування штрафних санкцій за узгодженими податковими деклараціями з податку на додану вартість за період з травня 2016 по листопад 2017, які вже були предметом судового розгляду; не врахував недостовірність даних у розрахунку штрафної санкції до податкового повідомлення-рішення від 22.08.2019 № 0050605805; не звернув уваги на відсутність у матеріалах справи доказу (рішення від 30.12.2013 № 1 про розстрочення податкового боргу).
Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень у справі № 820/3544/17 не ухвалювалась постанова від 15.02.2019, а тому посилання  на неї позивача є безпідставним.
Постановою Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 824/760/17-а скасовано рішення судів попередніх інстанцій, а справу направлено на новий розгляд.
Відповідно до частини шостої статті 353 КАС постанова суду касаційної інстанції не може містити вказівок для суду першої або апеляційної інстанції про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яка норма матеріального права повинна бути застосована і яке рішення має бути прийнято за результатами нового розгляду справи.
Відтак, вищезазначена постанова Верховного Суду не може бути прикладом правозастосування, яке повинно враховуватися судом при виборі норми права, що підлягає застосуванню, відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС. 
Доводи Підприємства фактично стосуються оцінки доказів судом апеляційної інстанції у цій справі. Разом з тим, позвач не вказує підставою касаційного оскарження пункт 4 частини четвертої   статті 328 КАС, а відповідно до частини другої   статті 341 КАС   переоцінка доказів знаходиться поза межами касаційного перегляду справи.
З урахуванням змін до   глави 2 розділу ІІІ КАС, які набрали чинності з 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої   статті 332 КАС    касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Враховуючи викладене, касаційна скарга Підприємства підлягає поверненню як така, що не містить підстави касаційного оскарження постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2020.
Керуючись пунктом 4 частини другої статті 330, пунктом 4 частини п`ять статті 332, статтею 359 КАС,-  
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України» на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2020 повернути.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя	Є.А. Усенко