ПОСТАНОВА
Іменем України

28 жовтня 2020 року 

м. Київ
справа №357/13369/16-а
адміністративне провадження №К/9901/42573/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Кравчука В.М., суддів Коваленко Н.В., Стародуба О.П.,

розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу 
за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області 
на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 січня 2017 року (суддя Дмитренко А.М.)
та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2017 року (колегія у складі суддів Лічевецького І.О., Мельничука В.П., Мацедонської В.Е.) 
у справі № 357/13369/16-а
за позовом  ОСОБА_1 
до Управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

І. РУХ СПРАВИ

1.          01.12.2016 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області, у якому просив:
- визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії, викладеної у листі від 25.11.2016 № 375/7472;
- зобов`язати Управління ПФУ у місті Білій Церкві Київської області з 25.11.2016 перерахувати пенсію відповідно до Закону України від 05.11.1991 № 1789-XII «Про прокуратуру», виходячи з розрахунку 70 % від суми заробітної плати згідно з довідкою прокуратури Київської області від 22.09.2016 № 18ср-390.
2.          Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.01.2017, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.02.2017, позов задоволено частково: 
-          визнано протиправними дії та рішення Управління ПФУ у місті Білій Церкві Київській області від 25.11.2016 № 375/7472 щодо відмови у перерахунку пенсії за вислугу років.
-          зобов`язано Управління ПФУ у місті Білій Церкві Київській області перерахувати з 01.12.2016 ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-XII «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на час призначення пенсії) у розмірі 70 % від суми заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Київської області від 22.09.2016 № 18ср-390.
3.          13.03.2017 відповідач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, у якій з підстав неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права просив скасувати постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.01.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23.02.2017, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. 
4.          Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.04.2017 було відкрито касаційне провадження. У зв`язку з ліквідацією Вищого адміністративного суду України справу було передано до Верховного Суду. 

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

5.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 з 2014 року перебуває на обліку в Управлінні ПФУ у місті Білій Церкві Київській області, якому призначено пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-XII «Про прокуратуру» у розмірі 70 % від заробітку.
6.          18.11.2016 позивач звернувся до відповідача для перерахунку пенсії на підставі довідки прокуратури Київської області від 22.09.2016 № 18ср-390.
7.          25.11.2016 Управління ПФУ у місті Білій Церкві Київській області прийняло рішення №    375/7472, яким відмовило ОСОБА_1 у перерахунку пенсії. 
8.          Вважаючи незаконними зазначені дії відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

9.          В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 покликався на те, що продовжує працювати на посаді прокурора відділу Генеральної прокуратури України. З 01.04.2015 йому тимчасово не виплачується пенсія на підставі ст. 37 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення». Вважає, що призупинення виплати пенсії не відміняє її перерахунок відповідно до ст. 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-XII «Про прокуратуру». 
10.          03.01.2016 відповідач подав заперечення на позов, яке мотивовано тим, що на момент звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії Кабінет Міністрів України не визначив пенсії працівників прокуратури, покликання позивача на Закон України від 05.11.1991 № 1789-XII «Про прокуратуру», який втратив чинність є безпідставним. Для перерахунку слід застосовувати чинну на момент звернення редакцію Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру». 

IV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

11.          Задовольняючи частково позов, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що позивач має право на перерахунок пенсії попри те, що Кабінет Міністрів України не визначив умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури. При перерахунку має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. 

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

12.          Відповідач у касаційній скарзі виходить з того, що суди попередніх інстанцій не врахували втрату чинності Законом України від 05.11.1991 № 1789-XII «Про прокуратуру» (крім ч. 3, 4, 6, 11 ст. 50-1). На момент звернення позивача до Пенсійного фонду за перерахунком пенсії Кабінет Міністрів України не прийняв нормативно-правового акту, який би визначав умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури. Крім того, скаржник покликається на пропуск позивачем строку на звернення до суду з цим позовом.
13.          У запереченнях на касаційну скаргу позивач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, мотивуючи це тим, що відповідач неправильно тлумачить положення нормативно-правових актів, на які посилається. Право на перерахунок пенсії надано з моменту призначення пенсії та не може бути обмежене чи скасовано при прийнятті нових законів чи інших нормативно-правових актів. 

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

14.          Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права та дійшов таких висновків. 
15.          Відповідно до ч. 18 ст. 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-XII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1789-XII) у редакції, чинній до 01.01.2015, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховувались у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.
16.          Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII внесені зміни до ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ, зокрема ч. 18 викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».
17.          15.07.2015 набув чинності Закон України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII).
18.          Відповідно до Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Закону №1697-VII положення Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (крім окремих статей) визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом.
19.          Таким чином, на час звернення позивача до Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії (листопад 2016 року) ч. 13 та ч. 18 ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ, які регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність.
20.          Згідно з ч. 20 ст. 86 Закону №1697-VII у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
21.          Відповідно до п. 13 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону № 1697-VII на Кабінет Міністрів України покладено обов`язок у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом.
22.          На час звернення позивача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України нормативно-правовий акт, яким визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, прийнято не було, що, в кінцевому підсумку, й призвело до виникнення даного спору.
23.          Разом з тим, Суд вважає, що наведені зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, гарантований ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ при призначені пенсії, а лише покладають визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури на Кабінет Міністрів України.
24.          У справі №711/6019/16-а за результатом перегляду постанови Вищого адміністративного суду України від 18.09.2017 на предмет неоднакового застосування норм матеріального права в аналогічних правовідносинах, Верховний Суд у постанові від 20.02.2018 дійшов висновку, що право на перерахунок пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу. За відсутності постанови Уряду щодо умов та порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури (як це було передбачено ч. 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-XII, а потім - ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII), в пенсійного органу немає законодавчо-визначених підстав та правового механізму для їх перерахунку".
25.          З огляду на вищевикладене, суди попередніх інстанцій неправильно застосували ч. 18 ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ, яка з 01.01.2015 втратила чинність, та не врахували, що на момент звернення позивача до Пенсійного фонду жодний нормативно-правовий акт не визначав порядок та умови перерахунку пенсій, призначених відповідно ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру".
26.          Протиправності дій (бездіяльності) відповідача у цьому випадку немає, оскільки Пенсійний фонд України є органом, який лише реалізує державну політику у соціальній сфері, яку визначає Кабінет Міністрів України.
27.          Слід також зазначити, що Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р (II)2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є не конституційним) положення ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14.10.2014, зі змінами, якими було передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
28.          На дату виникнення спірних правовідносин, а також під час розгляду цієї справи в суді, правове регулювання було іншим. Позаяк рішення Конституційного Суду України має перспективну дію, при вирішенні цього спору суд апеляційної інстанції, з висновками яких погоджується колегія суддів, керувалися наведеними положеннями законодавства, яке тоді ще було чинним.
29.          На дату касаційного перегляду судових рішень у цій справі положення ч. 20 ст. 86 Закону № 1697-VII зі змінами уже втратила чинність, водночас, було поновлено застосування цієї статті в первинній редакції, у якій передбачено умови та порядок перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам.
30.          Зважаючи на особливості касаційного розгляду та ураховуючи, що рішення Конституційного Суду України мають лише дію "на майбутнє", за винятком питань щодо притягнення особи до кримінальної відповідальності, його Рішення від 13.12.2019 № 7-р (II)2019 не може бути враховано Судом при розгляді цієї касаційної скарги.
31.          З огляду на наведене, при прийнятті цієї постанови суд касаційної інстанції не брав до уваги Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р (II)2019. Однак, за правилами п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України вказане рішення Конституційного Суду України може слугувати підставою для перегляду судових рішень в цій справі у зв`язку з виключними обставинами.
32.          Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, викладеним у постанові Верховного Суду від 10.09.2020 у справі № 243/8796/16-а у подібних правовідносинах. Підстав для відступу від таких висновків у цій справі немає. 
33.          Відповідно до ст. 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
34.          За вказаних обставин, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень та ухвалення нового - про відмову у задоволенні позову. 
35.          Рішення ухвалено на користь суб`єкта владних повноважень, а тому, перерозподіл судових витрат на підставі ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. 341, 345, 351, 356 КАС України, Суд,-  

П О С Т А Н О В И В:

1.          Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області задовольнити.
2.          Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 січня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2017 року у справі № 357/13369/16-а скасувати.
3.          Ухвалити нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                    В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                    Н.В. Коваленко 

Суддя                                                                                                    О.П. Стародуб