17.12.20
22-ц/812/1915/20
Провадження № 22-ц/812/1915/20         Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О. 

                                       
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року                                             м. Миколаїв
                                                                                   справа № 472/627/20
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
       головуючого Данилової О.О.,
       суддів: Коломієць В.В., Шаманської Н.О., 
       із секретарем Цуркан І.І.
переглянувши в апеляційному порядку цивільну справу за позовом 
ОСОБА_1 до Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
про встановлення факту проживання однією сім`єю 
за апеляційною скаргою 
представника ОСОБА_1 - адвоката Чабанової Анастасії Олександрівни
на рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області, ухвалене 16 вересня 2020 року суддею Кучерявенко С.С. в приміщенні цього ж суду (повне рішення складено 21 вересня 2020 року),
У С Т А Н О В И В:
У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Катеринівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області (далі - Катеринівська сільрада), ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення юридичного факту.
Позивачка зазначала, що з 1992 року підтримувала сталі сімейні стосунки з ОСОБА_4 та проживала разом з ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу у АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається, зокрема, з земельної ділянки площею 4,30 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Катеринівської сільради. На час смерті спадкодавця вона проживала та була зареєстрована разом з ним. Спадкодацець ОСОБА_4 перебував у шлюбі з ОСОБА_2 (рішення про розірвання шлюбу законної сили не набуло) та мав сина ОСОБА_5 , які є його спадкоємцями. У видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено через відсутність документів, які підтверджують перебування у шлюбі та судового рішення про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем понад п`ять років. ЇЇ заява про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, подана в порядку окремого провадження, залишена без розгляду у зв`язку з необхідністю розгляду вимог позивачки за правилами позовного провадження. ОСОБА_1 просила встановити факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме в період з 1992 року до 11 квітня 2009 року.
Представник Катеринівської сільради проти задоволення позову не заперечував.
Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, наполягаючи на своєму законному праві спадкоємця першої черги.
Відповідач ОСОБА_2 позов також не визнала, посилаючись на те, що вона з ОСОБА_4 перебувала у шлюбних відносинах з 1982 року, згодом розійшлися, але шлюб не розірвали на день його смерті. Від шлюбу мали трьох дітей. Тому вона та її син є спадкоємцями першої черги.
Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 16 вересня 2020 року в задоволені позову ОСОБА_1 було відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що умовою встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем є не перебування сторін у будь-якому іншому шлюбі, як то, зокрема, передбачено статтею 74 СК. Проте на час смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ОСОБА_4 перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , що унеможливлює встановлення факту проживання однією сім`єю з позивачкою. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення скасувати та її позов задовольнити. Апелянт посилалась на те, що суд першої інстанції помилково розглядав підстави для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, тоді як вона просила встановити факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. 
Правом відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.
Справу розглянуто апеляційним судом за участю представника позивачки - адвоката Чабанової А.О., відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Переглянувши справу за наявними в ній та доданими доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог  апеляційної скарги, апеляційний суд не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 13 березня 1982 року (а.с.23-24). Подружжя мало сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.69).
З 1992 року ОСОБА_4 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , де разом з ним була зареєстрована та проживала його співмешканка ОСОБА_1 (а.с.8, 10, 13).
Ці обставини підтверджені також і даними особового рахунку з погосподарської книги за цією адресою (а.с.15-17).
3 квітня 2009 року Веселинівським районним судом було ухвалене заочне рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ( а.с.28).
ОСОБА_4 мав на праві власності земельну ділянку площею 4,30 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Катеринівської сільради (а.с.14).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. На час смерті ОСОБА_4 був зареєстрований разом з позивачкою у с.Новокатеринівка (а.с.8,10,13).
Відомості про заведення спадкової справа після смерті ОСОБА_4 у спадковому реєстрі відсутні (а.с.65, 66-67).
У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса з питання оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4 , на яке отримала роз`яснення нотаріуса про необхідність судового підтвердження факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини (а.с.12).
Звертаючись до суду позивачка порушила питання про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, посилаючись на правила статті 3 СК, статті 1264 ЦК.
Спірні правовідносини регулюються нормами цивільного, сімейного законодавства та нормами процесуального права.
Так, частиною 1 статті 315 ЦПК визначено факти, які можуть бути встановлені судом (за правилами окремого провадження). Пунктом 5 вказаної норми передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Якщо необхідність встановлення цього факту, як і інших юридичних фактів, пов`язана з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні або залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (частина 4 статті 315, пункт 3 постанови №5 Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», далі - Постанова №5). 
Юридичне значення цього факту означає, що його встановлення впливає на виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.
Вирішення питання про юридичне значення факту, на встановленні якого наполягає позивачка, має грнутуватись на нормах матеріального права, які регулюють ці правовідносини.
Так, відповідно до статті 1261 спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 
Статтею 1258 ЦК визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 статті 1264 ЦК у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (статті 3 СК).
Сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, є шлюбом (стаття 21 СК). 
Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Статтею 25 СК передбачено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі.
Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу.
Аналіз вказаних норм сімейного законодавства та положень статті 1264 ЦК дозволяє зробити висновок про те, що для застосування положень цієї норми необхідною умовою є, зокрема, встановлення факту неперебування осіб у будь-якому іншому шлюбі.
Така правова позиція неодноразово висловлювалась вищим судовим органом (постановах Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 755/18012/16-ц, від 25 квітня 2019 року у справі № 759/4596/18, від 18 липня 2018 року у справі № 522/1252/14-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц) та є усталеною у судовій практиці.
Встановивши, що у період з 1992 року до 11 квітня 2009 року (день смерті) ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 , суд першої інстанції, пославшись на норми сімейного та цивільного законодавства, не встановив достатніх підстав для встановлення факту проживання ОСОБА_1 однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. 
І хоча правила статті 74 СК, на яку також послався суд, спірні правовідносини не регулюють, основний висновок суду про відсутність підстав для встановлення юридичного факту відповідають обставинам справи .

Апеляційний суд не може прийняти до уваги посилання апелянта на те, що вона в позові порушила питання про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (як то зазначено у статті 1264 ЦК), а суд помилково застосував умови встановлення факту проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі. 
Як зазначено вище, необхідність застосування такої умови, як неперебування у іншому шлюбі, ґрунтується на сукупному аналізі як норм сімейного законодавства, які встановлюють ознаки сімейних відносин та майнових прав членів сім`ї, так і норм спадкового законодавства, які передбачають умови виникнення прав цих осіб як спадкоємців. 
За наслідком такого аналізу судова практика застосовує умову щодо не перебування у іншому шлюбі не тільки при визначенні права спільної власності на майно, набуте фактичним подружжям (стаття 74 СК), а й при визначенні наявності спадкових прав у таких осіб (стаття 1264 ЦК).
При цьому факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, не є іншим юридичним фактом, ніж факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, якщо ці обставини переходять у площину спадкових правовідносин.

Крім того, апеляційний суд вважає необхідним звернути увагу і на інші обставини, які самі по собі є вагомими та самостійними підставами для відмови у задоволення позову ОСОБА_1 .
Передусім, як зазначено вище, при наявності спору про право, встановлення юридичних фактів здійснюється за позовом, заявленим на загальних підставах (частина 4 статті 315, пункт 3 Постанови №5).
Позовом є звернення до суду  з вимогою про захист суб`єктивних майнових і особистих немайнових прав та охоронюваних законом інтересів у справах, що виникають з цивільних (в тому числі сімейних, трудових), господарських та адміністративних правовідносин. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача.
Отже, обов`язковим елементом позову є вимога про захист матеріального права, яке, на думку позивача, порушено, оспорюється або не визнається відповідачем.
Необхідність звернення з позовом пов`язана, насамперед, не з іншим видом провадження (позовним замість окремого) та не з іншою назвою звернення до суду (позовна заява замість заяви), а з визначенням способу захисту цивільного права (права власності, права на спадок тощо). Такий позов має містити спосіб захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором (пункт 4 частини 3 статті 175 ЦК).
Водночас, позов ОСОБА_1 містить лише вимогу про встановлення юридичного факту та не містить вимог про захист цивільного права, тобто вимог матеріального характеру.
При цьому відсутність матеріально-правових вимог у позові ОСОБА_1 перешкоджає і чіткому визначенню юридичного характеру того факту, який вона просить встановити, тоді як у судовому порядку можуть бути встановлені лише ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. 
Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 не вбачається, яким чином факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, який може бути підставою для спадкування по закону у четверту чергу, може вплинути на спадкові права позивачки при наявності спадкоємців першої черги.
Тому вимоги ОСОБА_1 у будь-якому разі задоволенню не підлягають.
Оскільки апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування судового рішення.
Керуючись статями 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 16 вересня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня  прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання  повного судового рішення.

Головуючий                                        О.О.Данилова

Судді:                                                В.В.Коломієць 

Н.О.Шаманська

---------------------------------
Повну постанову складено 18 грудня 2020 року