ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

06 жовтня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 804/6441/16	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів:  Білак С.В., Шальєвої В.А.,       
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Константа Строй" на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.07.2020 ( суддя першої інстанції Царікова О.В,) в адміністративній справі №804/6441/16 за позовом  Головного управління ДПС Дніпропетровській області  до  Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Константа Строй"          про стягнення податкового боргу в сумі 127297,58 грн,- 

ВСТАНОВИВ:
Державна податкова інспекція у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області звернулася до ТОВ "Науково - виробнича фірма "Константа-Строй"   про стягнення податкового боргу в сумі 127 297,58 грн.
Позиція викладена у позові обґрунтована тим, що за відповідачем рахується податковий борг з податку на прибуток приватних підприємств та пені у сумі 127 297,58 грн., який виник внаслідок порушення ст.159 Податкового кодексу України, а саме: заниження податкового зобов`язання з податку на прибуток за 2012 рік на суму 105 000 грн. Так, на підставі акта перевірки від 07.06.2013 року № 2988/1501/35484249 було прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.08.2013 №0004521502 (форми "Р"), за яким відповідачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на 131 250 грн. На момент звернення до суду із цим позовом відповідно до картки облікового рахунку платника податків у Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково - виробнича фірма "Константа-Строй" наявний податковий борг з податку на прибуток у сумі 127 297,58 грн..
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 липня 2020 року  адміністративний позов ГУ ДПС у Дніпропетровській області  до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково - виробнича фірма "Константа-Строй"   про стягнення податкового боргу в сумі 127 297,58 грн. задоволено.
На рішення суду першої інстанції надійшла апеляційна скарга від відповідача ТОВ "Науково - виробнича фірма "Константа-Строй", в якій апелянт просить суд скасувати судове рішення, з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неправильне врахуванням судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст.311 КАС України, апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Під час апеляційного перегляду справи встановлено, що Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби була проведена документальна невиїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Константа-строй" з питань правомірності відображення у податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 2012 рік суми списаної безнадійної дебіторської заборгованості, результати перевірки оформлені актом від 07 червня 2013 року №2988/1501/35484249.
За результатами перевірки встановлено порушення ст. 159 ПК, п. 5 підрозділу 4 розділу ХХ Податкового кодексу України, у рядку 06.4.35 Додатку ІВ до рядка 06.4 податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2012 рік №9086624293 від 06.02.2013 року безпідставно включено суму списаної безнадійної дебіторської заборгованості у розмірі 500000 грн., що призвело до заниження податку на прибуток за 2012 рік на суму 105000 грн..
На підставі висновків акта перевірки від 07 червня 2013 року №2988/1501/35484249 Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.08.2013 №0004521502 (форми "Р"), за яким відповідачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток у загальній сумі 131 250,00 грн., з яких: за основним платежем – 105 000,00 грн, та за штрафними (фінансовими) санкціями  - 26 250,00 грн.
За результатами адміністративного оскарження зазначених податкових повідомлень-рішень  скарга ТОВ "Науково-виробнича фірма "Константа-строй" податковим органом залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 14.08.2013року №0004521502 - без змін.
В подальшому Товариство  звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.08.2013 року № 0004521502.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 березня 2014 року у справі №804/721/14 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Константа-строй" до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено в повному обсязі. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 14.08.2013року №0004521502.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2015 року у цій справі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області задоволено, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 березня 2014 року у справі № 804/721/14 скасовано, прийнято нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Константа-строй" відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 804/721/14 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробнича фірма “Константа-строй” залишено без задоволення, постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.03.2015 року по справі № 804/721/14 залишено без змін. 
Згідно з даними картки облікового рахунку платника податків у відповідача наявна заборгованість з податку на прибуток у розмірі 127297,58 грн., яка складається з: 105000 грн. (за основним платежем ППР від 14.08.2013 №0004521502), 26250 грн. (за штрафними санкціями ППР від 14.08.2013 №0004521502), 5408 грн. (податкова декларація з податку на прибуток підприємства (річна) від 29.06.2016 № 9276354243), 940,74 грн. (пеня) та за вирахуванням сплати відповідачем наступних сум: 5410 грн., 75,16 грн. (переплати), 4816 грн. (уточ. звіт), що в загальній сумі становить суму податкового боргу 127297,58 грн..
У зв`язку з наявністю податкового боргу, податковим органом направлено на адресу Товариства  податкову вимогу від 25.12.2015року  № 2837-23, що підтверджується матеріалами справи та не спростовується сторонами.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з урахуванням того, оскільки відповідачем не сплачені узгоджені податкові зобов`язання в необхідних розмірах у встановлений законом термін, сума грошового зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Константа-строй" у розмірі 127 297,58 грн. в контексті положень п.п.14.1.175. п.14.1ст.14 ПК України є податковим боргом.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
          Згідно з абзацом третім підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (який діяв на час нарахування податковим органом оспорюваних сум податкових зобов`язань позивачеві) у разі визначення податкового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах "а" - "в" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, платник податків зобов`язаний погасити нараховану суму податкового зобов`язання протягом десяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення, крім випадків коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру апеляційного узгодження.
За правилами підпункту 5.3.2 пункту 5.3 цієї ж статті Закону випадках апеляційного узгодження суми податкового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити її узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом десяти календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
За змістом підпункту 5.2.4 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження податкового зобов`язання платника податків. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов`язання вважається неузгодженим до розгляду судом справи по суті та прийняття відповідного рішення.
З урахуванням наведеного суд , встановивши узгодженість податкових зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробнича фірма “Константа-строй”  та несплату цих зобов`язань відповідачем в установлений законом строк, цілком об`єктивно визнав ці зобов`язання податковим боргом платника.
Порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється статтями 95- 99 Податкового кодексу України. Зазначені норми визначають перелік заходів, що можуть вживатися податковим органом до платника податків із метою погашення податкового боргу, до яких належить стягнення коштів, які перебувають у власності платника податків, а також продаж майна платника податків, що перебуває в податковій заставі (пункт 95.1 статті 95 Податкового кодексу України).
Згідно з пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, які обслуговують такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Орган державної податкової служби звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.
Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття органом державної податкової служби рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення органу державної податкової служби підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою органу державної податкової служби. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.
Системне тлумачення наведених законодавчих норм дає підстави для висновку про послідовність реалізації стадій стягнення податкового боргу. Податковий орган вправі використати майно платника для погашення його податкового боргу у випадку недостатності або відсутності грошових коштів на рахунках підприємства або відсутності інформації про існування таких рахунків взагалі. Зі змісту статті 95 Податкового кодексу України  не випливає, що податковий орган вправі звернутися до суду щодо надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника, оминаючи стадію стягнення коштів з платника податків на погашення його податкової заборгованості.
А відтак суд  обґрунтовано зазначив, що зміст матеріально-правових вимог ГУ ДПС у Дніпропетровській області, викладених у даному позові, зводиться до стягнення коштів з рахунків Товариства в обслуговуючих банках на погашення його податкового боргу, в зв`язку з чим, задовольняючи зазначені позовні вимоги, суд повинен стягнути з рахунків відповідача у банках грошові кошти у сумі наявного податкового боргу.
У той же час конкретні розрахункові рахунки, з яких підлягають стягненню грошові кошти платника на погашення його податкового боргу, виявляються у процесі виконання органом державної податкової служби судового рішення про стягнення цього боргу. 
А відтак адміністративний суд не повинен визначати у судовому рішенні рахунки платника, обмежуючи тим самим повноваження податкового органу як органу стягнення.
Згідно до п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до п.п.36.1 ст.36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Згідно до п.п.19-1.1.22 п.19-1 ст.19-1 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів.
Згідно до п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством;
дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;
згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган;
дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом;
результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.
На підставі п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.
У відповідності до п.58.3 ст58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
На підставі п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.
Згідно до п.59.5 ст59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
На підставі пп. «е» п.176.1 ст.176 ПК України платники податку зобов`язані своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.
Аналізуючи викладені вище норми, колегія суддів дійшла  висновку про те, що вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених ПК України, тощо.
Щодо позиції апелянта про невідповідність сум, слід зазначити, що питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом даного позову, оскільки податкова вимога суб`єкта владних повноважень, згідно з якою відповідні зобов`язання визначені, не є предметом позову у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.
Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного суду від 22.08.2018 у справі № 820/1878/16.
При цьому, на час розгляду справи,  податкова вимога не оскаржена та є чинною.
Крім цього, відповідач не спростовує факт несплати у добровільного порядку.
В своїй апеляційній скарзі відповідач посилається на неврахування судом першої інстанції  КАС України, щодо строків звернення до суду з позовом.
Колегія суддів, вважає такі доводи апеляційної скарги необґрунтованими, виходячи з наступного.
Суд  в обґрунтування свого рішення зазначає про дотримання позивачем строків, визначених п.102.4 ст.102 ПК України щодо можливості звернення до суду, оскільки до даного спору слід застосовувати норми іншого закону, яким є - Податковий кодекс України.
На підставі п.95.2 ст.95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
У відповідності до п.102.4 ст.102 ПК України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
В свій позовній заяві та апеляційній скарзі відповідачем не оспорюється вручення - від 25.12.2015 № 2837-23 податкової вимоги.
Судом  встановлено, що борг підприємства з моменту направлення податкової вимоги від 25.12.2015 № 2837-23 не переривався.
З огляду на це, колегія суддів дійшла висновку про дотримання встановлених строків звернення до суду з позовом.
Таким чином, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про наявність податкового боргу відповідно до даних інтегрованої картки відповідача та наявних в матеріалах справи доказів.
З огляду на викладене, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального і процесуального права, правильно встановив обставини справи, тому судове рішення не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.
У відповідності до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Константа Строй" залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.07.2020  в адміністративній справі №804/6441/16 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 09.10.2020 року.

Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва