ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7553/20 Справа № 209/4111/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Багбая Є. Д. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Каратаєвої Л.О.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,
 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства “Ідея Банк” на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 травня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства “Ідея Банк”, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович про захист прав споживачів,- 
                        В С Т А Н О В И Л А:
12 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ «Ідея Банк», ОСОБА_2 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович про захист прав споживачів, в якому просила визнати виконавчий напис, виданий 23 вересня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. за реєстровим номером 9767 про стягнення із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» боргу у розмірі 41009,82 грн. (а.с.1-2).
Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 травня 2020 року позов ОСОБА_1 до АТ «Ідея Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. про захист прав споживачів задоволено повністю. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, виданий 23 вересня 2019 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. за реєстровим номером 9767 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» боргу у розмірі 41009,82 грн. (а.с.98-100). 
Додатковим рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 серпня 2020 року доповнено рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 травня 2020 року. Стягнуто з АТ «Ідея Банк» судовий збір у розмірі 840,80 гривень на користь держави (а.с.124).
Не погодившись з рішенням суду, АТ «Ідея Банк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, відмовивши в задоволені позову в повному обсязі (а.с.103-110). 
В порядку ст. 360 ЦПК України від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просила, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін. 
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення. 
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем АТ «Ідея Банк» укладений кредитний договір №275.00407003606836 від 29 січня 2018 року, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 29700 грн. (а.с.42-45). 
23 вересня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 9767, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» боргу у розмірі 41009,82 грн. за кредитним договором №275.00407003606836 від 29 січня 2018 року за період з 02.06.2019 року по 05.08.2019 року (а.с.39).
Стягувачем АТ "Ідея Банк" до заяви про вчинення виконавчого напису нотаріусу було додано виписку з особового рахунку боржника ОСОБА_1 з 01.01.2000 року по 02.09.2019 року, в якому містяться відомості по рахунку кредитного договору №275.00407003606836 від 29 січня 2018 року на загальну суму 52540 грн., яка не містить всіх обов`язкових реквізитів, передбачених п.5.5. Положення про організацію операційної діяльності у банках України (а.с.57-60).
Судом першої інстанції також встановлено, що крім заборгованості за кредитом та відсотками, до оспорюваного виконавчого напису нотаріуса було включено також плату за обслуговування кредиту в розмірі 853,33 грн., а також 6866,64 грн. - простроченої плати за обслуговування кредиту.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився про відсутність на час пред`явлення вимоги спору, чим порушив п. 2.3 пункту 2, пункту 3 глави 16 розділу II Порядку, ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», отже виконавчий напис нотаріуса має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.
За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріус» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).
Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.
Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»)
Відповідно до п. 1.10 розділу 1 Положення про організацію операційної діяльності у банках України, затвердженог опостановою НБУ № 254 від 18 червня 2003 року, особовий рахунок - рахунок аналітичного обліку операцій з клієнтами банку, що здійснюються відповідно до укладених між банком і клієнтами договорів. Обов`язкові реквізити особових рахунків та виписок банку з них встановлені п. 5.5 Положення.
Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Інформація про стан особових рахунків клієнтів може надаватись їх власникам, уповноваженим власниками рахунків особам та державним органам, які мають право на отримання такої інформації згідно із законодавством України (п.п. 5.6, 5.8 Положення).
Виписка банку - це єдиний на сьогодні документ, що підтверджує факт надходження грошей на рахунок і списання коштів з рахунка на оплату розрахунково-касових послуг банку.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
Стягувачем АТ "Ідея Банк" до заяви про вчинення виконавчого напису нотаріусу додано виписку з особового рахунку боржника ОСОБА_1 з 01.01.2000 року по 02.09.2019 року, в якому містяться відомості по рахунку кредитного договору №275.00407003606836 від 29 січня 2018 року на загальну суму 52540 грн.
Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).
Є очевидною та обставина, що крім заборгованості за кредитом та відсотками, до оспорюваного виконавчого напису нотаріуса було включено також плату за обслуговування кредиту в розмірі 853,33 грн., а також 6866,64 грн. - простроченої плати за обслуговування кредиту.
Тому, враховуючи наведені правові висновки, заборгованість зі сплати платежів за обслуговування кредиту, є необґрунтованою, оскільки банк не мав права встановлювати такий платіж у кредитному договорі, за дії, які банк вчиняє на власну користь, тому що отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами. Така умова договору є нікчемною та не потребує визнанню недійсною.
Звертаючись до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивачка зазначала, зокрема, про те, що заборгованість за кредитним договором, вказана у виконавчому написі нотаріуса, не відповідає дійсності, договір не містить переліку послуг, що надаються банком для обслуговування кредиту, а тому, стягнення відповідних сум є незаконним.
Оскільки ОСОБА_1 за кредитним договором від 29 січня 2018 року нараховувалася плата за обслуговування кредитної заборгованості, однак, договором не встановлено ані її чіткого розміру, ані, за які саме послуги банку вона нараховується, таке нарахування не відповідає вищезазначеним вимогам закону, а отже, вказана у виконавчому написі заборгованість не є безспірною.
Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О. М. не дотримано вимог чинного законодавства України, що регулює вчинення виконавчих написів, а саме, не з`ясовано питання щодо безспірності заборгованості, оскільки між сторонами у справі існує спір про суму заборгованості за кредитним договором від 29 січня 2018 року, так як позивачка вважає, що банком завищено розмір заборгованості, зокрема, за рахунок нарахування комісії (плата за обслуговування кредиту, прострочена плата за обслуговування кредиту), а відповідач посилається на суму заборгованості, яка визначена у виконавчому написі нотаріуса.
За таких обставин нотаріусом помилково вирішено питання про наявність у ОСОБА_1 безспірної заборгованості перед банком.
Водночас правомірність вирішення цього спору не залежить від встановлення конкретного розміру заборгованості. Оскільки нарахування плати за обслуговування кредиту, простроченої плати за обслуговування кредиту є незаконним та саме по собі впливає на розмір заборгованості, то спростовує твердження банку про її безспірність, що, в свою чергу, є основною передумовою для звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.
Відповідних висновків в аналогічних справах дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 761/37905/16-ц, провадження № 61-7595св18; від 17 липня 2019 року у справі № 759/3873/17, провадження № 61-1177св18; від 11 вересня 2019 року у справі № 461/280/17, провадження № 61-27928св18.
Отже, оскільки стягнута з ОСОБА_1 за виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. 12 вересня 2019 року заборгованість за кредитним договором №275.00407003606836 від 29 січня 2019 року не є безспірною, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Доводи апеляційної скарги банку, що заборгованість, стягнута за виконавчим написом нотаріуса, є безспірною, на підтвердження чого надано копію кредитного договору, довідку про ненадходження платежів, вимогу до позивача, довідку-розрахунок заборгованості, список згрупованих поштових відправлень, опис вкладення у цінний лист та чек, виписку по рахунку та розрахунок заборгованості, який позивачкою не спростовано, судова колегія відхиляє, оскільки недостатньо лише додержання нотаріусом формальних процедур і самого факту подання стягувачем вищезазначених документів, за умови, що заборгованість позичальника не є безспірною.
Твердження банку в апеляційній скарзі, що спір у суді щодо розміру заборгованості на час вчинення виконавчого напису був відсутній, висновків суду щодо того, що заборгованість позивачки не є безспірною, не спростовують, враховуючи, що до її складу включено плату за обслуговування кредиту, прострочену плату за обслуговування кредиту, нарахування якої є незаконним.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Оскільки апеляційну скаргу АТ «Ідея Банк» залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат не вбачається.
Керуючись ст. 367, 368,374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, колегія суддів, - 
ПОСТАНОВИЛА:
       Апеляційну скаргу акціонерного товариства “Ідея Банк” - залишити без задоволення.
       Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 травня 2020 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне рішення суду складено 16 грудня 2020 року.
Судді: