ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року	Львів	Справа № 140/8231/20 пров. № А/857/11692/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді:                                                  Запотічного І.І.,
суддів:                                                                      Глушка І.В., Довгої О.І., 
при секретарі судового засідання:                              Галаз Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення  Волинського окружного адміністративного суду  від 10 серпня 2020 року ( суддя Мачульський В.В., ухвалене в м. Луцьку) у справі № 140/8231/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-  

                                                    В С Т А Н О В И В:

В червні 2020 ОСОБА_1 звернувся  в суд з позовом до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ІНФОРМАЦІЯ_1 та просив: визнати протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України, про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду війни 3 групи з 02.03.2020 внаслідок травми пов`язаної із захистом Батьківщини, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №68 від 08.05.2020 (пункт 28); зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги як інваліду війни 3 групи з 02.03.2020 внаслідок травми пов`язаної із захистом Батьківщини у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2020, з урахуванням проведених виплат, пов`язаних із встановленням 5% втрати працездатності.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду  від 10 серпня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, його оскаржив позивач - ОСОБА_1 подавши до Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вказує на неповне з`ясування фактичних обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення та просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позов задоволити повністю.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відмова Міністерства оборони України, у призначенні йому одноразової грошової допомоги як інваліду ІІІ групи, з підстав, що між первинною втратою працездатності, яка визначалась у відсотках, та втратою працездатності у вигляді встановлення ІІІ групи інвалідності пройшов термін понад 2 роки є неправомірною, оскільки у початком обліку дворічного строку є дата первинного встановлення інвалідності.
Сторони будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися та явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечили, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі. 
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу в межах наведених доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме з довідки військової частини НОМЕР_1 від 19.06.2017 №1109, ОСОБА_1 з 23.08.2014 по 08.09.2014, з 22.11.2014 по 05.05.2015, з 10.06.2015 по 22.07.2015, з 22.10.2015 по 09.11.2015, з 26.02.2016 по 01.08.2016, з 06.09.2016 по 10.01.2017, з 08.04.2017 по 04.06.2017 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції,.
Також, відповідно до довідки військової частини НОМЕР_2 від 04.09.2015 №10736 18.07.2015 позивач під час виконання обов`язків військової служби в ході антитерористичної операції в районі населеного пункту Сєвєродонецьк підірвався на розтяжці та отримав вогнепальне сліпе уламкове поранення м`яких тканин лівої щоки , а 15.10.2015 медико-соціальна експертна комісія встановила позивачу 5 відсотків втрати працездатності, що підтверджується довідкою серії 12ААА №001812 від 15.10.2015, та у зв`язку з встановленням 5 відсотків втрати працездатності позивачу була виплачена компенсація в розмірі 4263,00 грн.
Як вбачається з витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 від №25 від 28.07.2017 позивача виключено із списків особового складу.
В подальшому  відповідно до довідки серії 12 ААБ №195527 від 30.03.2020, з 02.03.2020 медико-соціальна експертна комісія встановила позивачу ІІІ групу інвалідності у зв`язку із травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини.
Відтак, ОСОБА_1  звернувся до Міністерства оборони України із заявою та підтверджуючими документами про виплату компенсації у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності з врахуванням виплачених сум, та відповідач рішенням, оформленим протоколом від 08.05.2020 №68, відмовив позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду ІІІ групи, оскільки між первинною втратою працездатності, яка визначалась у відсотках, та втратою працездатності у вигляді встановлення ІІІ групи інвалідності пройшов термін понад 2 роки.
ОСОБА_1 не погодившись з вказаним рішенням відповідача звернувся в суд з даним позовом.
Відмовляючи  в задоволенні позову суд першої інстанції зробив висновок, що оскільки вперше ОСОБА_1 встановлено 5% втрати працездатності без встановлення інвалідності 15.10.2015, а ІІІ групу інвалідності 02.03.2020, тобто між подіями минуло понад два роки, відтак він не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.
Колегія суддів з приводу такого висновку суду першої інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених   Законом України   «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»
Згідно частини першою статті 16 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20.12.1991 № 2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги врегульований   статтею 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Вперше порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги запроваджений з 01.01.2014 шляхом доповнення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»   статтею 16-3 (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» від 04.07.2012 №5040-VI).
З метою реалізації норм   статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»   Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок №975 від 25.12.2013р.
Як передбачено пунктом 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності.
Згідно з пунктом 8 Порядку № 975 якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Відтак, колегія суддів зазначає, що обмеження дворічним строком, протягом якого зміна групи інвалідності, її причин або ступеня втрати працездатності вважається підставою для виплати особі одноразової грошової допомоги, введені, починаючи з 01.01.2014.
Згідно з частиною 4   статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яка набрала чинності з 01.01.2014, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Відтак, положення пункту 4   статті 16-3 Закону № 2011-XII   застосовується до правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2014.
У подальшому Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VIII (набрав чинності з 01.01.2017) частину 4   статті 16-3 Закону №2011-XII доповнено абзацом другим такого змісту: «У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється».
Відтак, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, у разі якщо інвалідність особі була вперше встановлена до 01.01.2014, а зміна групи інвалідності, її причин або ступеня втрати працездатності відбулись після січня 2014 року, то обмеження строком до таких правовідносин не застосовується.
Як вже зазначалось вище, вперше ОСОБА_1 встановлено 5% втрати працездатності без встановлення інвалідності 15.10.2015, а ІІІ групу інвалідності 02.03.2020, тобто між подіями минуло понад два роки, з огляду на що судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.
Така правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду яка викладена у постановах від 15.07.2020 у справі № 240/10153/19 та від 29.10.2020 240/8042/19.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                         ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду  від 10 серпня 2020 року у справі № 140/8231/20 без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	О. І. Довга  	
Повне судове рішення складено 19.11.2020