ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/16756/18                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Скочок Т.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  12 жовтня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Земляної Г.В., Файдюка В.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фордон Есет Менеджмент" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фордон Есет Менеджмент" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 02.10.2018 №0050341406, №0050381406, №0050351406. 
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 квітня 2020 року адміністративний позов задоволено повністю.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Фордон Есет Менеджмент" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, валютного - за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2011 по 31.12.2017, на підставі чого складено акт від 11.09.2018 №1126/26-15-14-06-02-10/33785052, в якому зазначено про наступні порушення вимог податкового законодавства:
п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ "Фордон Есет Менеджмент" завищено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту на загальну суму 475  308,00 грн., у тому числі за серпень 2017 року у розмірі 85 827,00 грн., вересень 2017 року - 85 827,00 грн., жовтень 2017 року - 85  827,00 грн., листопад 2017 року - 217  827,00 грн. та занижено суму податкових зобов`язань з податку на додану вартість на загальну суму 348 590,00 грн., у тому числі за грудень 2017 року у розмірі 348 590,00 грн.;
п. 120-1.2 ст. 120-1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого не здійснено реєстрацію податкових накладних (відсутня реєстрація) в Єдиному реєстрі податкових накладних щодо операцій з реалізації нежитлової нерухомості;
п. 266.10 ст. 266, ст. 126 Податкового кодексу України в частині своєчасності сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, встановлено порушення граничних строків сплати податкових зобов`язань при затримці до 30 календарних днів включно на суму 4  213,20 грн. 
На підставі викладеного, Головним управлінням ДФС у м. Києві винесено податкові повідомлення-рішення від 02.10.2018:
- №0050341406, яким ТОВ "Фордон Есет Менеджмент" зменшено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 217 827,00 грн. (декларація за листопад 2017 року);
- №0050381406, яким, з огляду на встановлену відсутність складання та/або реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування протягом граничного строку, передбаченого ст. 201 Податкового кодексу України, на суму ПДВ 553  371,00 грн., до ТОВ "Фордон Есет Менеджмент" застосовано штраф у розмірі 50% у сумі 276  686,00 грн.;
- №0050351406, яким ТОВ "Фордон Есет Менеджмент" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 435 737,00 грн., з яких за податковим зобов`язанням нараховано 348  590,00 грн., а за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 87  147,00 грн.
Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
Відповідно до п. 180.1 ст. 180 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), для цілей оподаткування платником податку є: 1) будь-яка особа, що провадить або планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу; 2) будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку; 3) будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України, а також: особа, на яку покладається дотримання вимог митних режимів, які передбачають повне або часткове умовне звільнення від оподаткування, у разі порушення таких митних режимів, встановлених митним законодавством; особа, яка використовує, у тому числі при ввезенні товарів на митну територію України, податкову пільгу не за цільовим призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із цим Кодексом, а також будь-які інші особи, що використовують податкову пільгу, яку для них не призначено. Норми цього пункту не застосовуються до операцій з ввезення на митну територію України фізичними особами (громадянами) чи суб`єктами підприємницької діяльності, які не є платниками податку, культурних цінностей, зазначених у пункті 197.7 статті 197 цього Кодексу; 4) особа, що веде облік результатів діяльності за договором про спільну діяльність без утворення юридичної особи; 5) особа - управитель майна, яка веде окремий податковий облік з податку на додану вартість щодо господарських операцій, пов`язаних з використанням майна, що отримане в управління за договорами управління майном. Для цілей оподаткування господарські відносини між управителем майна з власної господарської діяльності та його діяльності з управління майном прирівнюються до відносин на основі окремих цивільно-правових договорів. Норми цього підпункту не поширюються на управителів майна, які здійснюють управління активами інститутів спільного інвестування, фондів банківського управління, фондів фінансування будівництва та фондів операцій з нерухомістю, створених відповідно до закону; 6) особа, що проводить операції з постачання конфіскованого майна, знахідок, скарбів, майна, визнаного безхазяйним, майна, за яким не звернувся власник до кінця строку зберігання, та майна, що за правом успадкування чи на інших законних підставах переходить у власність держави (у тому числі майна, визначеного у статті 243 Митного кодексу України), незалежно від того, чи досягає вона загальної суми операцій із постачання товарів/послуг, визначеної пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, а також незалежно від того, який режим оподаткування використовує така особа згідно із законодавством; 7) особа, що уповноважена вносити податок з об`єктів оподаткування, що виникають внаслідок поставки послуг підприємствами залізничного транспорту з їх основної діяльності, що перебувають у підпорядкуванні платника податку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; 8) особа - інвестор (оператор), який веде окремий податковий облік, пов`язаний з виконанням угоди про розподіл продукції.
Зі змісту наведених законодавчих положень вбачається, що платником податку на додану вартість, зокрема, є будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку. Так, у п. 2.3.6 розділу ІІ акту перевірки встановлено, що ТОВ "Фордон Есет Менеджмент" було зареєстроване платником податку на додану вартість відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість від 05.03.2010 №100273126 (анульовано) та перереєстровано 18.11.2014 №200196908.
Суд критично ставиться до посилання представника позивача на пп. 5 п. 180.1 ст. 180 Податкового кодексу України, згідно з яким, позивач, як управитель майна, який здійснює управління активами інститутів спільного інвестування, не є платником податку на додану вартість, адже вказані приписи (Норми цього підпункту не поширюються на управителів майна, які здійснюють управління активами інститутів спільного інвестування, фондів банківського управління, фондів фінансування будівництва та фондів операцій з нерухомістю, створених відповідно до закону) стосується виключно пп. 5 п. 180.1 ст. 180 Податкового кодексу України, а не п. 180.1 ст. 180 Податкового кодексу України в цілому. 
Крім того, зміст спірних операцій - купівля-продаж майнових прав на квартиру - не свідчить про віднесення останніх до переліку операцій, що не є об`єктом оподаткування, або операцій, звільнених від оподаткування податком на додану вартість, виходячи з положень ст. 196 та 197 Податкового кодексу України. 
На підставі викладеного, враховуючи факт реєстрації ТОВ "Фордон Есет Менеджмент" як платника податку на додану вартість станом на момент виникнення спірних правовідносин, а також відсутність законодавчо мотивованих підстав для віднесення спірних операцій до операцій, що не є об`єктом оподаткування, або операцій, звільнених від оподаткування податком на додану вартість, суд вказує, що спірні операції з купівлі-продажу майнових прав на квартиру є об`єктом оподаткування податком на додану вартість. 
Разом з тим, згідно з п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Як було зазначено вище, об`єктом спірних операцій виступили майнові права на квартиру. При цьому, право власності на відповідні квартири за досліджуваними договорами не передавалось. 
Приписами ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" визначено, що майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.
Як вірно зазначено перевіряючими в акті перевірки, ст. 177 Цивільного кодексу України, серед об`єктів цивільних прав визначає, зокрема, й майнові права, які у силу ч. 2 ст. 656 Цивільного кодексу України, можуть бути предметом договору купівлі-продажу. 
Вказані майнові права Пайовим закритим недиверсифікованим венчурним інвестиційним фондом "Ірпінська Інвестиційна група", від імені та за рахунок якого діє ТОВ "Фордон Есет Менеджмент", передано гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 на підставі наступних актів прийому-передачі квартир: від 27.01.2015 (до договору від 27.01.2015 №КМ2/1-4-48), від 24.12.2014 (до договору від 24.12.2014 №КМ2/1-5-1), від 24.12.2014 (до договору від 24.12.2014 №КМ2/1-5-2), від 24.12.2014 (до договору від 24.12.2014 №КМ2/1-5-3), від 24.12.2014 (до договору від 24.12.2014 №КМ2/1-5-4), від 24.12.2014 (до договору від 24.12.2014 №КМ2/1-5-61), від 24.12.2014 (до договору від 24.12.2014 №КМ2/1-5-62), від 24.12.2014 (до договору від 24.12.2014 №КМ2/1-5-65), від 24.12.2014 (до договору від 24.12.2014 №КМ2/1-5-66), від 09.02.2015 (до договору від 09.02.2015 №КМ2/1-5-21).
А згідно з наданими представником позивача поясненнями, гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 придбані майнові права оплачено 01.12.2017, 04.12.2017, 05.12.2017, 18.12.2017, 29.11.2017, 07.12.2017, 06.12.2017, 28.11.2017 та 29.10.2015 відповідно. 
Відтак, першою подією, з якою пов`язується виникнення у позивача податкових зобов`язань з податку на додану вартість за результатами спірних операцій, є дата складання відповідних актів (27.01.2015, 24.12.2014 та 09.02.2015), які свідчать про перехід майнових прав на квартиру від продавця до покупця. 
Натомість, твердження перевіряючих про те, що податкові зобов`язання з ПДВ у межах спірних правовідносин виникли на дату зарахування коштів від покупців - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , - з огляду на відсутність у договорах купівлі-продажу майнових прав інформації стосовно їх нотаріального посвідчення, що засвідчують перехід права власності та той факт, що оплата відбулась до моменту державної реєстрації майнових прав на нерухоме майно, не є законодавчо обґрунтованими, оскільки предметом спірних операцій є майнові права на квартиру, а не безпосередньо право власності на об`єкт нерухомого майна (квартиру). 
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про заниження ТОВ "Фордон Есет Менеджмент" податкових зобов`язань з податку на додану вартість, завищення останнім задекларованих показників рядку 16 декларації "Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду" на загальну суму 475 308,00 грн., а також порушення реєстрації (відсутність реєстрації) податкових накладних/ розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних щодо операцій з продажу майнових прав на квартири за вказаними вище договорами.
Водночас, вказані порушення вимог податкового законодавства мали місце 27.01.2015, 24.12.2014 та 09.02.2015.
Відповідно до приписів п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Отже, враховуючи визначення контролюючим органом суми оскаржуваних грошових зобов`язань - 11.09.2018 (дата складання акту) та 02.10.2018 (дата прийняття податкових повідомлень-рішень), - а також дату порушень -  27.01.2015, 24.12.2014 та 09.02.2015 - ТОВ "Фордон Есет Менеджмент" є вільним від такого грошового зобов`язання. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті контролюючим органом з порушенням строків, визначених п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим підлягають скасуванню. 
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається  до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.
При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                                                            Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 квітня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий          суддя                                                                      Є.І.Мєзєнцев

                    cуддя                                                                      Г.В.Земляна

                              суддя                                                                      В.В.Файдюк