Ухвала 
 
13 жовтня 2020 року
м. Київ
справа № 582/812/19
провадження № 61-14097 ск20
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сумського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», треті особи: філія «Недригайлівський райавтодор» дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в особі т.в.о. начальника філії Смоленського Анатолія Володимировича, директор дочірнього підприємства «Сумський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» Гайдаш Сергій Михайлович, управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області, про визнання незаконним та скасування наказу від 20 березня 2019 року № 5-к «Про відсторонення від роботи», усунення перешкод у виконанні трудових обов`язків, виплаті заборгованості по заробітній платі за періоди незаконного звільнення і відсторонення від виконання трудових обов`язків, грошової компенсації за невикористані щорічні відпустки та відшкодування моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
Заочним рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області             від 27 листопада 2019 року позов  ОСОБА_1 задоволено частково. 
Визнано незаконним та скасовано наказ від 20 березня 2019 року № 5-к «Про відсторонення від роботи». Зобов`язано усунути перешкоди у виконанні ОСОБА_1 трудових обов`язків, зобов`язавши дочірне підприємство «Сумський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі- ДП «Сумський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України») допустити ОСОБА_1 до виконання трудових обов`язків начальника філії «Недригайлівський райавтодор». Стягнуто з ДП «Сумський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на користь   ОСОБА_1 заборгованість по виплаті допомоги з тимчасової непрацездатності за період з грудня 2015 року по червень 2019 року у розмірі 13 013,30 грн, заборгованість за 83 робочих дні за період                        з 24 червня по 21 жовтня 2019 року у розмірі 78 550,37 грн, заподіяну моральну шкоду у розмірі 1 000,00 грн. Допущено негайне виконання рішення суду в частині усунення перешкод у виконанні ОСОБА_1 трудових обов`язків та виплати заробітної плати за один місяць. В іншій частині позову відмовлено.
ПостановоюСумського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року заочне рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області                          від 27 листопада 2019 року змінено, абзац 4 резолютивної частини рішення викладено у такій редакції:
Стягнути з ДП «Сумський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі під час незаконного відсторонення з 30 листопада 2015 року по 28 квітня               2017 року у розмірі 12 315,07 грн та з 20 березня по 21 жовтня 2019 року у розмірі 81 950,42 грн, призначену матеріальну допомогу за перші п`ять днів у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності з 25 березня по 05 квітня 2019 року у розмірі 1 153,05 грн та з 10 по 22 червня 2019 року у розмірі 1 186,05 грн, всього 2 339,10 грн, заборгованість невиплаченої суми грошової компенсації за невикористану відпустку за період з 06 травня 2014 року по 11 вересня 2016 року у розмірі 7 144,69 грн без урахування податків та обов`язкових платежів, у відшкодування завданої моральної шкоди 10 000,00 грн.
У задоволенні вимог про стягнення заборгованості по виплатам матеріальної допомоги з 11 по 20 січня 2017 року, з 20 лютого по                    01 березня 2017 року, з 06 по 17 травня 2019 року та залишкової частини матеріальної допомоги за період 25 березня по 05 квітня 2019 року та з 10 по 22 червня 2019 року відмовити. В іншій частині рішення залишити без змін. 
Ухвалою Сумського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року виправлено описку в постанові Сумського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року, а саме в абзаці 4 резолютивної частини постанови замість розміру заборгованості по заробітній платі під час незаконного відсторонення та періоду, за який стягується заборгованість, - «з 20 березня по 21 жовтня 2019 року у розмірі 81 950,42 грн» вважати правильним - «з 15 березня по 21 жовтня 2019 року у розмірі 74 606,12 грн».
До Верховного Суду 21 вересня 2020 року     ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на постановуСумського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року з пропуском строку, установленого частиною першою статті 390 ЦПК України.
У касаційній скарзі заявник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки оскаржувану постанову отримав поштою лише 22 серпня 2020 року, що підтверджується відповідними доказами.
Оскільки повний текст судового рішення не було вручено у день його проголошення або складення, заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин відповідно до статті 390 ЦПК України.
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, заявник у розумний інтервал часу після отримання копії постанови суду апеляційної інстанції звернувся з касаційною скаргою, вважаю за можливе його поновити.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України визначено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено  підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої              статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої               статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Касаційна скарга     ОСОБА_1  не відповідає зазначеним вище вимогам закону.
Так, заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, постанови Верховного Суду України, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.
За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження з визначенням конкретного пункту (пунктів) частини другої статті 389 ЦПК України та обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав). Такожнадіслати на адресу суду копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених                     статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України, 
УХВАЛИВ: 
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Сумського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року. 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постановуСумського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 13 листопада 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                    О. В. Білоконь