КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа   № 760/1905/20                                                                          Головуючий у суді першої інстанції: Кушнір С.І.
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5357/2020                  Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
 
25 вересня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
                                    Головуючого                                           Волошиної В.М.
                                   Суддів                                      Слюсар Т.А., Мостової Г.І.
                                   Секретаря судового засідання              Рудик О.Л.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрфактор Сервіс» на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 28 січня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Крайчинського Сергія Станіславовича, Акціонерного товариства «УкрСиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрфактор Сервіс», третя особа: Державне підприємство «СЕТАМ», про визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна.
Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги,  колегія суддів, 
 
в с т а н о в и л а:
 
У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до приватного виконавця Крайчинського Сергія Станіславовича, Акціонерного товариства «УкрСиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрфактор Сервіс», третя особа: Державне підприємство «СЕТАМ» про визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , оформлених протоколом проведення електронних торгів 454899 від 20 грудня 20189 року та реалізованого в процесі примусового виконання виконавчого листа № 2-513/11, виданого 28 жовтня 2011 року Подільським районним судом міста Києва по виконавчому провадженню № 59610815.
Одночасно із позовною заявою позивачка подала заяву про забезпечення позову, в якій просила суд вжити заходів забезпечення позову шляхом:  
- заборони TOB «Юрфактор Сервіс» здійснювати дії щодо примусового входження в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ;
- накладення арешту на майно, законним власником якого є ОСОБА_1 , а саме: двокімнатна квартира, загальною площею 56,30 кв.м., за адресою:             АДРЕСА_1 , що на праві власності зареєстрована за Товариством з обмеженою відповідальністю «Юрфактор Сервіс», код ЄДРПОУ - 39880444.
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 28 січня 2020 року задоволено заяву позивачки про забезпечення позову у цивільній справі.
Накладено арешт на квартиру, загальною площею 56,30 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності зареєстрована за Товариством з обмеженою відповідальністю «Юрфактор Сервіс» (код ЄДРПОУ - 39880444), на підставі свідоцтва, серія та номер: реєстровий №5, виданий 10.01.2020 року, видавник Чорнєй В.В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 50605217 від 10.01.2020 року, приватний нотаріус Чорнєй В.В., номер запису про право власності: 34995117.
Заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю «Юрфактор Сервіс» (код ЄДРПОУ - 39880444) здійснювати дії щодо примусового входження в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції, відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Юрфактор Сервіс» подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції, з відмовою в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову,  мотивуючи тим, що ухвала суд першої інстанції постановлення з порушенням норм процесуального права.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції  фактично ухвалою про забезпечення позову встановив та підтвердив право позивача на володіння квартирою, тим самим фактично поставив під сумнів правомірність набуття та володіння нерухомим майном (квартирою) ТОВ «Юрфактор Сервіс» та неправомірно позбавив власника майна у праві володіння, як однією із правомочностей, що становить зміст права власності.
Необгрунтованим вважає висновок суду першої інстанції щодо встановлення заборони для ТОВ «Юрфактор Сервіс», як власника майна, здійснювати дії щодо примусового входження в квартиру, яка йому належить, оскільки вказана ухвала фактично позбавляє власника права користування своєю власністю, що є результатом надмірного втручання держави у мирне володіння особою своїм майном, а тому таке вручання є заздалегідь невиправленим.
Крім того, судом першої інстанції не враховано, що доводи заявника щодо лише володіння та використання власником свого майна не можуть бути підставою для забезпечення позову та не свідчать про неможливість або утруднення виконання рішення суду у майбутньому.
 
У поданому відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу             ТОВ «Юрфактор Сервіс», залишити без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 28 січня 2020 року - без змін, посилаючись на те, що суд першої інстанції перевірив матеріали справи заяву про забезпечення позову та оцінив надані докази, а також враховував, що заява подана з додержанням вимог статті 151 ЦПК України, а заходи забезпечення позову у вигляді арешту на майно та заборони вчиняти певні дії є видами забезпечення позову, передбачених статтею 150 ЦПК України і  відповідають предмету позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на попередження існуючого становища до завершення розгляду справи.
У визначений ухвалою суду строк, інші учасники справи:  приватний виконавець Крайчинський Сергій Станіславович, Акціонерне товариство «УкрСиббанк», третя особа: Державне підприємство «СЕТАМ» не скористались процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції - частина 3 статті 360 ЦПК України.
 
У судовому засіданні, що проведено в режимі відеоконференції, представник  ТОВ «Юрфактор Сервіс» Кірса В.В. підтримав доводи апеляційної скарги. Погодився із доводами апеляційної скарги представник Акціонерного товариства «УкрСиббанк» - Гіль Н.В. та приватний виконавець Крайчинський Сергій Станіславович.
Представник позивачки ОСОБА_2 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Третя особа у справі Державне підприємство «СЕТАМ» свого представника в судове засідання не забезпечив, про час і місце розгляду справи судом повідомлений у встановленому законом порядку. 
У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутність третьої особа у справі Державного підприємства «СЕТАМ».
 
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга            ТОВ «Юрфактор Сервіс» не підлягає задоволенню з наступних  підстав.
Із направлених виділених матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до приватного виконавця Крайчинського Сергія Станіславовича, Акціонерного товариства «УкрСиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрфактор Сервіс», третя особа: Державне підприємство «СЕТАМ».
Матеріально-правова вимога позивачки до відповідачів щодо якої вона просить ухвалити рішення зводиться до визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , оформлених протоколом проведення електронних торгів 454899 від 20 грудня 20189 року та реалізованого в процесі примусового виконання виконавчого листа № 2-513/11, виданого 28 жовтня 2011 року Подільським районним судом міста Києва по виконавчому провадженню № 59610815.
З метою забезпечення позову просила суд постановити ухвалу про заборону            TOB «Юрфактор Сервіс» здійснювати дії щодо примусового входження в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а також  накласти арешт на майно, законним власником якого є ОСОБА_1 , а саме: двокімнатна квартира, загальною площею 56,30 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності зареєстрована за Товариством з обмеженою відповідальністю «Юрфактор Сервіс», код ЄДРПОУ - 39880444.
В обґрунтування доводів заяви про забезпечення позову посилалась на те, що           18 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір надання споживчого кредиту. Квартира АДРЕСА_1 , що належала  ОСОБА_1 на праві власності, виступила предметом іпотеки за іпотечним договором № 93756 від                       18 вересня 2008 року.
16 січня 2020 року ОСОБА_1 дізналась з офіційного сайту «СЕТАМ» (https://setam.net.ua) про те, що належне їй майно, а саме: двокімнатна квартира, загальною площею 56,30 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 було реалізовано на електронних торгах. Реалізація майна відбулась за виконавчим провадженням № 59610815 з примусового виконання виконавчого листа №2-513/11, виданого 28 жовтня 2011 року Подільським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості в сумі 1 287 206,35 грн.
З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 стало відомо, що право власності на належне їй майно, а саме: двокімнатна квартира, загальною площею 56,30 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 було зареєстроване за TOB «Юрфактор Сервіс» (код ЄДРПОУ 39880444), на підставі свідоцтва, серія та номер: реєстровий №5, виданий 10.01.2020 року, видавник Чорнєй В.В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 50605217 від 10.01.2020 року, приватний нотаріус Чорнєй В.В., номер запису про право власності: 34995117 (а.с. 31-32).
20 січня 2020 року представниками нового власника вчинено незаконне захоплення нерухомого майна шляхом взлому замків, за адресою: АДРЕСА_1 , здійснено заміну замків та встановлено службу охорони.
На підставі даного факту, вона, ОСОБА_1 , як особа, що проживає в даній квартирі, 20 січня 2020 року звернулась до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину за статтею 356 Кримінального кодексу України, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадян. 20 січня 2020 року Солом`янським УП ГУНП у м. Києві по вищевказаному факту було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та відкрито кримінальне провадження №12020100090000421, правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 58-65 ).
Посилаючись на те, що вона, як боржник за виконавчим провадженням, не отримувала від виконавця ніяких постанов, у тому числі, щодо арешту нерухомого майна, проведення оцінки нерухомого майна та передачі нерухомого майна на реалізацію, що є порушенням Закону України «Про виконавче провадження», а дане реалізоване майно не виступало в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, вважає проведення електронних торгів з реалізації квартири              АДРЕСА_1 незаконним, такими, що порушують її права та законні інтереси,  у зв`язку з чим звернулася до суду за захистом своїх прав.  
Зазначала, що необхідність подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову до моменту ухвалення судом остаточного рішення за пред`явленим нею позовом обумовлена уникненням подальших порушень, що може стосуватись її законних прав та інтересів, як законного власника спірної квартири.
Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що заявлені види забезпечення позову як накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , так і заборона здійснювати дії щодо примусового входження в спірну квартиру є співмірними заходами із заявленими позовними вимогами позивачки та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.
Перевіряючи додержання судом першої інстанції вимог процесуального законодавства при вирішенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, колегія суддів виходить з такого.
Цивільним процесуальним законодавством передбачені заходи щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують реальне виконання позитивно прийнятого рішення, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Відповідно до вимог статті 149  ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявна тоді, коли у сторони спору є можливість розпорядитися об?єктом прав, що став предметом спору.
Саме з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача (ів) на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову. 
Згідно з положеннями статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.
Згідно з пунктом  2 частини 1 статті 150 ЦПК позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.
Подані позивачкою та досліджені судом першої інстанції письмові докази свідчать про те, що належне ОСОБА_1 майно, а саме: двокімнатна квартира, загальною площею 56,30 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , було реалізовано на електронних торгах.  Право власності на спірну квартиру, що придбана з прилюдних торгів, зареєстроване за                                  TOB «Юрфактор Сервіс» (код ЄДРПОУ 39880444), на підставі свідоцтва, серія та номер: реєстровий №5, виданий 10 січня 2020 року, видавник Чорнєй В.В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 50605217 від 10 січня 2020 року, приватний нотаріус Чорнєй В.В., номер запису про право власності: 34995117.
З урахуванням доказів, наданих позивачкою на підтвердження своїх вимог, суд першої інстанції правильно встановив, що між сторонами у справі виник спір щодо прав на квартиру АДРЕСА_1 . Позивачка ОСОБА_1 , як особа, що набула право власності на спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 18 вересня 2008 року, та проживає в ній, відстоює своє право на житло шляхом оспорювання у судовому порядку електронних (прилюдних) торгів з реалізації нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , оформлених протоколом проведення електронних торгів 454899 від 20 грудня 20189 року.
Обираючи захід до забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, судом першої інстанції встановлено, що квартира АДРЕСА_1 відноситься до предмета спору за пред`явленим позовом ОСОБА_1 . Право власності на вказану квартиру зареєстровано у встановленому законом порядку за TOB «Юрфактор Сервіс» (код ЄДРПОУ 39880444), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. 
Врахувавши, що юридично закріплене право власності надає можливість власнику самостійно вирішувати юридичну і фактичну долю майна шляхом його відчуження іншим особам, зміни його стану чи призначення тощо, а тому з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача TOB «Юрфактор Сервіс» на час судового розгляду позову про право на це майно судом правомірно накладено арешт на спірну квартиру.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доцільність вжиття заходів забезпечення позову і шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Юрфактор Сервіс» (код ЄДРПОУ - 39880444) здійснювати дії щодо примусового входження в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки до вирішення цього спору діє проголошена статтею 30 Конституції України гарантія недоторканості житла. Тоді як доводи заяви про забезпечення позову, а також надані докази свідчать про те, що                                           ТОВ «Юрфактор Сервіс» на здійснення своїх правомочностей власника вчиняє спроби проникнути у житло шляхом зламу замків на вхідних дверях, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернулась до органів поліції.
Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, встановив реальність спірних правовідносин сторін, співмірність вимог заяви про забезпечення позову із заявленими позовними вимогами та дійшов обґрунтованого висновку про  задоволення заяви, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених (оспорюваних) прав та інтересів ОСОБА_1 , за захистом яких вона звернулася до суду, у разі задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги ТОВ «Юрфактор Сервіс» висновків суду першої  інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.
Так, наведені в апеляційній скарзі доводи про те, що ухвала суду першої інстанції фактично позбавляє власника ТОВ «Юрфактор Сервіс» права користування своєю власністю не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову у справі відповідають призначенню інституту забезпечення, який має на меті застосування судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача.
До того ж, статтею 41 Конституції України, крім гарантування власнику неможливості протиправного позбавлення його права власності чи обмеження у його здійсненні, проголошено, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян тощо.
Тому власник, який не дотримується вказаних норм при здійсненні своїх правомочностей, може бути обмежений у них.
Посилання відповідача ТОВ «Юрфактор Сервіс» на те, що ухвалою про забезпечення позов суд першої інстанції фактично встановив та підтвердив право позивачки на володіння квартирою, тим самим поставив під сумнів правомірність набуття та володіння нерухомим майном (квартирою) ТОВ «Юрфактор Сервіс» та неправомірно позбавив власника майна у праві володіння є безпідставними, оскільки при розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та заперечення осіб, які беруть участь у справі, а також не вирішується наперед результат розгляду справи по суті позову.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, а тому апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрфактор Сервіс» слід залишити без задоволення.
 
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,
 
п о с т а н о в и л а:
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрфактор Сервіс» залишити без задоволення.
 
Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 28 січня 2020 року залишити без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 07 жовтня 2020 року.
 
 Головуючий                                                                      
 
Судді: