КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                      
Справа № 755/2619/20                                  Головуючий у 1 інстанції: Чех Н.А.
Провадження № 22-ц/824/12571/2020                       Доповідач: Шебуєва В.А.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
12 листопада 2020 року                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:           
судді-доповідача                       Шебуєвої В.А., 
суддів                                Оніщука М.І., Ящук Т.І.,
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє від імені та в інтересах Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 липня 2020 року в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
 
в с т а н о в и в:
 
В лютому 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначило, що 01 грудня 2012 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою процентів за користування кредитом. ОСОБА_1 неналежним чином виконувала свої зобов`язання, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 31 грудня 2019 року  становить 323 891,79 грн., з яких: 1 961,58 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 314 930,21 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7000,00 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 0,00 грн. - комісія. АТ КБ «Приватбанк» просило стягнути з ОСОБА_1 частину заборгованості у розмірі 139 342,78 грн., з яких: 1 961,58 грн. - заборгованість за тілом кредита; 137 381,20 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 01 грудня 2012 року по 31 липня 2018 року.
Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 липня 2020 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 01 грудня 2012 року у сумі 1 961,58 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 102,00 грн.
В апеляційній скарзі представник АТ КБ «Приватбанк» просить скасувати вказане рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» та ухвалити нове рішення, яким позов банку задовольнити в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що, підписавши анкету-заяву ОСОБА_1 , підтвердила, що ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку. Відповідачка не оспорювала укладення кредитного договору,  отримала кредитну картку та користувалася нею, що підтверджено випискою з рахунку. Стягнувши тіло кредиту, суд безпідставно відмовив у стягненні процентів. Рішення суду про відмову  в задоволенні вказаних вимог наносить шкоду іншим споживачам банку та порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 01 грудня 2012 року ОСОБА_1 підписала  анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», в якій зазначено, що вона разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг (а.с. 7).  
Відповідно до наданого АТ КБ «ПриватБанк» розрахунку станом на 31 грудня 2019 року  ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором у розмірі 323 891,79 грн., з яких: 1 961,58 грн. - заборгованість за тілом кредита; 314 930,21 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7 000,00 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 0,00 грн. - заборгованість за комісією.
АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 139 342,78 грн., з яких: 1 961,58 грн. - заборгованість за тілом кредита; 137 381,20 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 01 грудня 2012 року по 31 липня 2018 року.
З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» та стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитом в розмірі 1 961,58  грн. 
Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
АТ КБ «ПриватБанк» посилалося на те, що 01 грудня 2012 року між ним та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою процентів за користування кредитом.
Позивач надав суду копію анкети-заяви ОСОБА_1 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», виписку з рахунку на ім`я  ОСОБА_1 , довідку про видачу кредитних карток, довідку про зміну кредитного ліміту, розрахунок заборгованості та копію паспорта ОСОБА_1 (а.с. 4-32, 51-57).
Разом з тим, надані АТ «КБ «Приватбанк» документи документи не підтверджують погодження сторонами договору умов кредитування.
Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідачки ОСОБА_1     
03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом  АТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа №342/180/17).
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт  та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника,  не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами  шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Анкета-заява ОСОБА_1 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк» містить лише її анкетні дані та контактну інформацію.
Вказана анкета-заява не містить даних про розмір процентної ставки та порядок нарахування процентів(а.с. 7).
Враховуючи викладене, у суду першої інстанції були відсутні підстави для стягнення з  ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості по процентам.
Доводи апеляційної скарги представника АТ КБ «Приватбанк» не спростовують висновків суду першої інстанції.
В частині стягнення з відповідачки  суми заборгованості за кредитом та судового збору рішення суду сторонами не оскаржене, а тому апеляційний суд не перевіряє правильність висновків суду першої інстанції в цій частині.
Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 липня 2020 року є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє від імені та в інтересах Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», залишити без задоволення, а заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 липня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
 
Повне судове рішення складено 12  листопада 2020 року. 

Суддя-доповідач                                                     Шебуєва В.А.
 
         Судді                                                              Оніщук М.І.,
 
                                                                                Ящук Т.І.