ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1987/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №711/6002/20 Категорія: на ухвалу    	Кондрацька Н. М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       17 грудня 2020 року м. Черкаси
Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

	Новікова О.М.,	
  	Храпка В.Д., Вініченка Б.Б., 	
за участю секретаря	Любченко Т.М.	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу Черкаської міської ради на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 жовтня 2020 року про повернення заяви Черкаської міської ради про забезпечення позову шляхом накладення заборони вчинення реєстраційних дій щодо нерухомого майна, –

в с т а н о в и в :
27 серпня 2020 року Черкаська міська рада звернулась до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Міністерства юстиції України, державного реєстратора приватного нотаріуса Черкаського нотаріального округу Старовойтова Олександра Сергійовича з позовом про визнання незаконними та скасування записів про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно – магазина загальною площею 21,2 кв.м, розташованого в АДРЕСА_1 (спірне майно), а саме: запис від 26.12.2013 №4091649, від 25.01.2017 №18692019 та від 25.01.2017 №18691938.
Позивач обґрунтовував підстави позову тим, що спірне майно не є нерухомим майном в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень», оскільки як тимчасова споруда не є будівлею та не нерухомістю. Реєстрація тимчасової споруди як об`єкту нерухомого майна порушує інтереси та права територіальної громади м. Черкаси в особі Черкаської міської ради як власника земельних ділянок, на яких вона незаконно розміщена.
19 жовтня 2020 року позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення вказаного позову шляхом зборони всім суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомого майна за реєстраційним номером 257046571101 (номер запису про право власності/довірчої власності: 4091649), а також шляхом заборони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо розпорядження спірним майном до набрання законної сили рішенням у даній справі.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 жовтня 2020 року заяву про забезпечення позову повернуто заявнику.
Своє рішення суд мотивував тим, що заявник не дотримався вимог ст. 151 ЦПК України.
Крім того, у заяві про забезпечення позову не визначено коло осіб, яким заявник просить заборонити вчиняти будь-які дії щодо майна. Не визначено також і перелік дій, які необхідно заборонити вчиняти.
Відсутність зазначених вище відомостей унеможливлює виконання ухвали про забезпечення позову.
Суд на підставі ч. 10 ст. 153 ЦПК України ухвалив повернути її заявнику.
Черкаська міська рада оскаржила вказану ухвалу в апеляційному порядку, вважаючи її незаконною та безпідставною.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач оскаржує законність запису про державну реєстрацію права власності на спірне майно, оскільки реєстрація тимчасової споруди як об`єкта нерухомого майна дає право власнику такого майна набувати право користування (власності) на земельні ділянки, що знаходяться у комунальній власності, поза конкурсом (аукціоном). Відчуження нерухомого майна призведе до вчинення нового запису у державному реєстрі, а відтак рішення суду неможливо буде виконати, оскільки неможливо скасувати реєстраційну дію, яка вичерпала свою дію, тобто не є активною. Тому такий спосіб забезпечення позову, як заборона суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомого майна, є співмірним заявленим позовним вимогам.
Є усі підстави вважати, що відповідачі у разі появи небезпеки викриття незаконної реєстрації нерухомого майна можуть здійснити усі законні та незаконні дії з метою недопущення відновлення порушених прав позивача.
Посилання суду на відсутність у заяві пропозицій щодо зустрічного забезпечення скаржник вважає безпідставним, оскільки в даному конкретному випадку заходи забезпечення позову спрямовані на збереження існуючого статусу майна та не передбачають завдання будь-яких збитків сторонам у зв`язку з накладенням таких заходів забезпечення. 
Зміст заходів забезпечення позову, які позивач просить застосувати, повною мірою відповідає вимогам чинного законодавства, самі заходи вважає співмірними заявленим вимогам позову та такими, що спрямовані на реальне забезпечення прав та законних інтересів прав територіальної громади м. Черкаси.
Посилаючись на такі аргументи, апелянт просить скасувати оскаржувану ухвалу, заяву Черкаської міської ради про забезпечення позову направити до Придніпровського районного суду м. Черкаси для подальшого розгляду. Судові витрати просить покласти на відповідачів.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
З матеріалів справи вбачається, що між сторонами існує спір з приводу скасування записів про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно – магазина (як тимчасової споруди) загальною площею 21,2 кв.м, розташованого в  АДРЕСА_1 , а саме: запис від 26.12.2013 №4091649, від 25.01.2017 №18692019 та від 25.01.2017 №18691938.Суть порушених інтересів Черкаської міської ради полягає в тому, що реєстрація тимчасової споруди як об`єкта нерухомого майна дає право власнику такого майна набувати право користування (власності) на земельні ділянки, що знаходяться у комунальній власності, поза конкурсом (аукціоном).
Заява про забезпечення позову спрямована на уникнення можливості внесення нового запису про державну реєстрацію права щодо спірного майна, оскільки запис про реєстрацію, який наразі є предметом розгляду, втратить свою дію і позивач буде позбавлений можливості захистити права та інтереси територіальної громади м. Черкаси.
Повертаючи заяву про забезпечення позову, суд виходив із того, що заявник не дотримався вимог ст. 151 ЦПК України, оскільки у заяві не обґрунтовано необхідності застосування заходів забезпечення позову та необхідності заборони вчинення реєстраційних дій щодо нерухомого майна, не доведено спроб відповідача відчужити об`єкт нерухомості, не зазначено та не надано з цього приводу жодних доказів; не обґрунтовано співмірність заявлених вимог та виду забезпечення позову, оскільки не зазначено конкретної ціни позову, про забезпечення якого просить заявник; не зазначено пропозицій щодо зустрічного забезпечення; не вказано, яким відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів забезпечення позову підлягає направленню ухвала суду. Крім того, у заяві про забезпечення позову не визначено коло осіб, яким заявник просить заборонити вчиняти будь-які дії щодо майна. Не визначено також і перелік дій, які необхідно заборонити вчиняти.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:
1) найменування суду, до якого подається заява;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;
3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;
4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;
5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;
6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;
7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Дотримання таких правил необхідно для того, щоб суд вирішив питання про прийняття такої заяви до розгляду. 
З поданої позивачем заяви про забезпечення позову вбачається, що заявник дотримався усіх вимог ч. 1 ст. 151 ЦПК України, зокрема, навів обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення позову (зокрема, обставини, за яких виникла необхідність застосувати відповідні заходи забезпечення позову, а також їх нормативно-правове обґрунтування); наведено обґрунтування співмірності заявлених вимог та виду забезпечення позову. При цьому, позов містить немайнові вимоги, а отже визначення ціни позову, про що наголошено судом першої інстанції, не є можливим.
Відсутність пропозицій щодо зустрічного забезпечення не є обов`язком, а є правом позивача, за двома виключеннями, що передбачені у ч. 3 ст. 154 ЦПК України.
Посилання суду на те, що заявник не зазначив коло державних та інших органів для вжиття відповідних заходів забезпечення, також не є підставою для повернення заяви, за таких підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме» у базі даних заяв також реєструються судові рішення, заяви власників об`єктів нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій, судові рішення про скасування відповідних судових рішень, заяви власників об`єктів нерухомого майна про відкликання власних заяв про заборону вчинення реєстраційних дій. Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 25 вказаного Закону проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкта нерухомого майна. Про зупинення реєстраційних дій на підставі судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій державний реєстратор невідкладно повідомляє власника об`єкта нерухомого майна. У разі наявності зареєстрованих заяв на проведення реєстраційних дій державний реєстратор, який здійснює розгляд таких заяв, невідкладно повідомляє про зупинення реєстраційних дій відповідних заявників. Судове рішення або заява власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій реєструється у Державному реєстрі прав.
Отже, судове рішення про заборону вчинення реєстраційних дій є підставою для внесення до державного реєстру відповідних відомостей.
Крім того, заявник всупереч висновками суду, зазначив у заяві суб`єктів, яким забороняється вчиняти дії, а також перелік дій, які він просить заборонити вчиняти, оскільки з прохальної частини заяви вбачається, що позивач просить забезпечити позов шляхом зборони всім суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомого майна за реєстраційним номером 257046571101 (номер запису про право власності/довірчої власності: 4091649), а також шляхом заборони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо розпорядження спірним майном до набрання законної сили рішенням у даній справі.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.
При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.
Недостатність доказів, підтверджуючих реальну загрозу відчуження спірного майна відповідачами, на які суд вказує в оскаржуваній ухвалі, є підставою для відмови по суті заяви про забезпечення позову, а не для повернення заяви заявнику.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про повернення заяви про забезпечення позову з підстав невиконання вимог ст.151 ЦПК України, оскільки такі вимоги заявником дотримані.
Так як апеляційним судом переглядається ухвала про повернення заяви, а не судове рішення, ухвалене за результатами розгляду вказаної заяви по суті, тому в силу вимог ст.ст. 374, 379 ЦПК України у суду апеляційної інстанції відсутні повноваження на вирішення заяви про забезпечення позову по суті.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З огляду на наведене, ухвала Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 жовтня 2020 року про повернення заяви про забезпечення позову підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, –

постановив:

Апеляційну скаргу Черкаської міської ради задовольнити.
Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 жовтня 2020 року про повернення заяви про забезпечення позову скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бутиоскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови. 
Повний текст постанови складено 21 грудня 2020 року.

Судді