ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 р.	Справа № 480/5401/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Перцової Т.С. ,
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Сумської міської ради в особі Комісії по розгляду питань, пов`язаних з отриманням житлової субсидії, призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.09.2020 року (ухвалене суддею  Опімах Л.М.)
по справі № 480/5401/20 за позовом          Виконавчого комітету Сумської міської ради в особі Комісії по розгляду питань, пов`язаних з отриманням житлової субсидії, призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям  
          до          Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумський області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми)                  
          про визнання дій протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

  Виконавчий комітет Сумської міської ради в особі Комісії по розгляду питань, пов`язаних з отриманням житлової субсидії, призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям   звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), в якому просив: визнати протиправними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень  у Сумський області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) та скасувати  винесені ним постанови  від 30.06.2020 р.: про відкриття виконавчого провадження № 62423363; про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 62423363;   про розмір мінімальних витрат у виконавчому провадженні № 62423363.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21.09.2020 р.  в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись  із рішенням  суду першої  інстанції,  позивач  подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.09.2020 р.  та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме, вимог Закону України «Про виконавче провадження», Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність  висновків суду обставинам справи, оскільки оскаржувані постанови протиправні та підлягають скасуванню. 
У судове засідання учасники справи не з`явилися, своїх представників не направили, про  дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили. 
Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2  ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку  з неявкою  в судове  засідання  всіх учасників  справи,  фіксування  судового засідання  за допомогою  технічного  запису не здійснювалося.
Судовим розглядом встановлено, що постановою  державного виконавця  відділу примусового виконання рішень Управління  забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального  управління  Міністерства юстиції (м. Суми) відкрито виконавче провадження № 62423363 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Сумським окружним адміністративним судом 25.06.2020 р. на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду  від 30.01.2020 р. у справі №480/4311/19, яким зобов`язано  Комісію по розгляду заяв громадян з питань призначення соціальної допомоги та прийняттю рішень про включення  до ЄДАР осіб, які мають право на пільги призначити   ОСОБА_1 житлову субсидію на неопалювальний сезон з 01.08.2018 р. та на опалювальний сезон з 01.10.2018 р., з проведенням відповідного перерахунку. 
Крім того, постановами державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління  забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального  управління  Міністерства юстиції (м. Суми) від 30.06.2020 р. у виконавчому провадженні № 62423363  стягнуто з Комісії по розгляду питань, пов`язаних з отриманням житлової субсидії, призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям  (боржник) виконавчий збір у розмірі 18892 грн. та визначено розмір мінімальних витрат  виконавчого провадження.
Не  погоджуючись з діями  відповідача та винесеними ним постановами, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, оскаржувані постанови обґрунтовані  та не підлягають скасуванню, оскільки відповідач  при винесенні оскаржуваних постанов діяв на підставі та у спосіб, передбачений чинним законодавством. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав. 
Згідно  із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті  4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у виконавчому документі зазначаються:1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.
Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; боржника визнано банкрутом; Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; юридичну особу - боржника припинено; виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку. У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами. При поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок (ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження»). 
Відповідно до  ч. 1 ст. 18 Закону України "Про  виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно із ч. 2 ст. 18 Закону України "Про  виконавче провадження", виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.
Відповідно до ч. 3  ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження",  виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього  Закону.
Згідно із ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження",  виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. 
Відповідно до  ч. 5 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Згідно із ч. 6 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження",  за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною). За рішенням про встановлення побачення з дитиною державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення шляхом забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.
Відповідно до ч.ч. 1-4  ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.
Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Згідно із ч. 5 ст. 27 Закону України "Про  виконавче провадження",    виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому  Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього  Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до  Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до ч. 9 ст. 27 Закону України "Про  виконавче провадження",  виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої  статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Згідно із ч. 1 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження»,  кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.
Відповідно до  п. 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженій наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5,  виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. 
Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання, яке розпочинається на підставі виконавчого документу, тобто, питання про стягнення виконавчого збору обов`язково  вирішується виконавцем під час відкриття виконавчого провадження. Стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постанові Верховного Суду від 28.04.2020 р. у справі  № 480/3452/19. 
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого листа, виданого Сумським окружним адміністративним судом 25.06.2020 р. на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду  від 30.01.2020 р. у справі № 480/4311/19, строк пред`явлення вказаного виконавчого листа до виконання  до 02.06.2023 р. та оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження винесена відповідачем відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку  з  чим не підлягає скасуванню.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи позивача на  неправильність коду ЄДРПОУ боржника не є підставою для скасування  постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки вказаний у постановах державного виконавця код ЄДРПОУ відповідає коду, зазначеному у виконавчому документі, а боржник не позбавлений можливості надавати додаткові матеріали  та заявляти  відповідні клопотання.
Крім того, оскільки на час відкриття виконавчого  провадження № 62423363 рішення суду  в справі № 480/4311/19 не виконано, то постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень у Сумський області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 30.06.2020 р. про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 62423363 та про розмір мінімальних витрат у виконавчому провадженні № 62423363 обґрунтовані та не підлягають скасуванню.
Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані постанови прийняті відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначений законодавством України, а тому не підлягають  скасуванню.
Таким чином, суд апеляційної інстанції, переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до     вимог матеріального та процесуального права.
Відповідно до  ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.09.2020 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням. 
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі “Hirvisaari v. Finland” від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі “Ruiz Torija v. Spain” від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Керуючись ст. ст. 229,  243, 271, 287, 308, 313, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчий комітет Сумської міської ради в особі Комісії по розгляду питань, пов`язаних з отриманням житлової субсидії, призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям  залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.09.2020 року по справі № 480/5401/20  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили  з дати її прийняття та може бути оскаржена  протягом тридцяти днів з дня  складення повного судового рішення шляхом подачі  касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. . 

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк	
Судді	   	В.Б. Русанова    Т.С. Перцова