КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №760/22708/19
Апеляційне провадження №22-ц/824/14684/2020

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
 16 грудня 2020 року                                                  місто Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних  справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів - Гуля В.В.,         Шкоріної О.І., із участю секретаря Линок В.О.,  розглянувши матеріали цивільної справи у місті Києві за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 07 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,
     В С Т А Н О В И В :
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07 серпня 2020 року клопотання відповідача  задоволено. В справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу призначено судову почеркознавчу експертизу, провадження якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз / 03057, м. Київ, вул. Смоленська, 6 /.
Перед експертами поставлено наступне запитання: чи виконаний підпис на розписці від 23 грудня 2016 року про отримання грошових коштів за договором позики від імені ОСОБА_1 , самим ОСОБА_1 чи іншою особою?
Витрати  по  проведенню  експертизи  покладено на  відповідача      ОСОБА_1 . 
Експертів попереджено про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України.
У розпорядження експертів ухвалено надати матеріали цивільної справи.
Не погоджуючись із постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при її постановленні. 
Просить ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 07 серпня 2020 року в частині зупинення провадження у справі скасувати.
ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу  просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу районного суду - без змін, посилаючись на зловживання відповідачем своїми правами, унаслідок чого розгляд справи затягується, перегляд справи апеляційним судом, який залишив без змін оскаржувану ухвалу.
Окрім іншого, просить застосувати до відповідача заходи процесуального примусу, передбачені ст.ст. 144, 148 ЦПК України. 
Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вислухавши думку учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, керуючись наступним.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
За приписами п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Як встановлено судом, що підтверджується матеріалами справи, 07 серпня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, де просив стягнути з відповідача 20 774, 00 доларів США заборгованості за договором позики та 1 304, 49 доларів США річних ( а.с. 1-5 т. 1 ).
31 липня 2020 року представник  ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про призначення судової почеркознавчої експертизи, де, окрім іншого, просив зупинити провадження у справі на період проведення експертизи ( а.с. 186-187 т. 1 ).
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07 серпня 2020 року клопотання відповідача  задоволено. В справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, зокрема,  призначено судову почеркознавчу експертизу на вирішення якої поставлено наступне запитання: чи виконаний підпис на розписці від 23 грудня 2016 року про отримання грошових коштів за договором позики від імені ОСОБА_1 , самим ОСОБА_1 чи іншою особою? ( а.с. 205 т. 1 ).
На обґрунтування  постановленої ухвали місцевий суд зазначив наступне.
Відповідно до ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.
Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.
Відповідно до ч. 3 ст. 103 ЦПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд.
Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно.
Звертаючись до суду з клопотаннями, представник відповідача зазначив експертну установу, якій просить доручити проведення експертизи та питання, які просить поставити перед експертом.
Представник позивача проти визначеної представником позивача експертної установи заперечень не подала, як і проти поставленного на вирішення експертної установи питання.
Враховуючи ці обставини, спір, що виник між сторонами, суд вважає за доцільне задоволення клопотання представника відповідача та призначення експертизи Київському науково - дослідному інституту судових експертиз.
Суд не приймає до уваги заперечення представника позивача в судовому засіданні з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Права учасників судового розгляду визначені ст.ст. 43, 49 ЦПК України.
Право подавати клопотання, в тому числі і про призначення експертизи, визначено п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України.
Таким чином, заявлення клопотання про призначення експертизи, з урахуванням предмету спору, не може вважатися зловживанням процесуальними правами та підставою для обмеження прав представника відповідача в судовому засіданні.
Законність та обґрунтованість постановленої місцевим судомухвали  щодо призначення по справі експертизи була предметом дослідження  Київського апеляційного суду за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ( а.с. 221-227 т. 1 ).
При цьому, постановою цього суду від 21 жовтня 2020 року зазначена апеляційна скарга залишена без задоволення, а ухвала Солом`янського районного суду м. Києва від 07 серпня 2020 року, в зазначеній частині, - без змін ( а.с. 10-17 т. 2 ).
В свою чергу, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на іншу частину судового рішення, зокрема, щодо вирішення питання про зупинення провадження у справі ( а.с. 21-23 т. 2 ), яка ( частина ), на переконання апеляційного суду, не була предметом апеляційного перегляду за апеляційною скаргою ОСОБА_2 .
З огляду на заявлені вимоги з цього приводу, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до положень ст. 182 ЦПК України, при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.
Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.
 Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено - він встановлюється судом.
За правилами ст. 222 ЦПК України, головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин у підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.
 Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.
У відповідності до положень п. 5 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках, зокрема, призначення судом експертизи.
Згідно ж положень ч. 1 ст. 260 ЦПК України, ухвала, що викладається окремим документом, складається з: 1) вступної частини із зазначенням: а) дати і місця її постановлення; б) найменування суду, прізвища та ініціалів судді (суддів); в) імен (найменувань) учасників справи; 2) описової частини із зазначенням суті клопотання та імені (найменування) особи, яка його заявила, чи іншого питання, що вирішується ухвалою; 3) мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу; 4) резолютивної частини із зазначенням: а) висновків суду; б) строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.
З огляду на наведені норми процесуального закону, ухвала Солом`янського районного суду м. Києва від 07 серпня 2020 року зазначеним нормам в повній мірі не відповідає.
Так, описова частина оскаржуваного  судового рішення не містить  зазначення суті клопотання та імені ( найменування ) особи, яка його заявила,   щодо зупинення провадження у справі,  мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу з цього приводу,  резолютивної частини із зазначенням висновків суду по заявленому клопотанню.
Викладене, на переконання апеляційного суду та з огляду на системний аналіз викладених норм процесуального законодавства, свідчать про обґрунтованість заявлених апеляційних вимог ОСОБА_1 , унаслідок чого ухвалу місцевого суду у визначеній частині необхідно скасувати і повернути справу для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до положень ст.ст. 374, 379 ЦПК України.
Окрім цього, правовою підставою для задоволення його апеляційних вимог є, на переконання апеляційного суду, положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої відповідач має право, зокрема,  на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
При цьому, клопотання позивача про застосування до відповідача заходів процесуального примусу, передбачених ст.ст. 144, 148 ЦПК України, з точки зору суду другої інстанції, не може бути задоволено за відсутності правових підстав для цього.
Факт звернення до суду з клопотаннями, в т.ч. із апеляційними вимогами щодо ухвалених судових рішень по справі, висловлювання своєї правової позиції щодо заявлених позовних вимог, на переконання апеляційного суду, не свідчать про невиконання процесуальних обов`язків  ОСОБА_1 чи зловживання ним процесуальними правами.
         Апеляційний суд також вважає за необхідне відмітити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( рішення ЄСПЛ у справі "Проніна проти України" від 18 липня 2006 року ).
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 379, 381-384  ЦПК України, апеляційний суд,
                                             П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити. Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 07 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, в частині вирішення питання щодо зупинення провадження у справі, скасувати і повернути справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

 
Головуючий                                                                А.С. Сержанюк
 
Судді:                                                                          В.В. Гуль
 
О.І. Шкоріна