УХВАЛА

27 жовтня 2020 року 
м. Київ
справа № 1.380.2019.004749
адміністративне провадження № К/9901/26285/20
Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду:
суддя-доповідач - Гусак М. Б., судді -Гімон М. М., Дашутін І. В.,
перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллер» на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року у справі №1.380.2019.004749 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллер» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллер» звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення: від 21 серпня 2019 року за № 0012151401, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств у сумі - 282950 грн;                № 001216140, яким  збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у сумі 45343,75 грн.

Львівський окружний адміністративний суд рішенням від 16 січня 2020 року позов задовольнив.

Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 23 вересня 2020 року рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року скасував в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 21 серпня 2019 року № 0012151401 щодо податкового зобов`язання у сумі - 61183 грн та штрафних санкцій у сумі - 15295,75 грн та у задоволенні цих позовних вимог                                                 відмовив. У решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2020 року залишив без змін.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллер» звернулося з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року у справі №1.380.2019.004749 й залишити в силі рішення суду першої інстанції.

При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

За правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього    Кодексу    позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справою незначної складності є справа щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що предметом оскарження у справі є повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 21 серпня 2019 року № 0012151401 в частині податкового зобов`язання у сумі - 61183 грн та штрафних санкцій у сумі - 15295,75 грн.

Виходячи з того, що сума щодо якої може бути заявлено вимогу про її стягнення на підставі оскаржуваного рішення відповідача, становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб колегія суддів вважає, що справа, у якій подано касаційну скаргу на судове рішення, є справою незначної складності.

Винятків, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, не вбачається. 

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статями 328, 333 КАС України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллер» на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року у справі №1.380.2019.004749.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

 Судді:	 підпис	М. Б. Гусак	
 	 підпис	М. М. Гімон	
 	 підпис	І. В. Дашутін