УХВАЛА

29 жовтня 2020 року
м. Київ
справа №826/3012/17
адміністративне провадження №К/9901/25652/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Чиркіна С.М., 
суддів:                     Бевзенка В.М., Шарапи В.М.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.02.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2020 у справі №826/3012/17 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби інтелектуальної власності України, Міністерства економічного розвитку та торгівлі України про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
У 2019 році ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної служби інтелектуальної власності України, в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просив:
- визнати незаконними рішення Державної служби інтелектуальної власності України у відмові в прийнятті до нового розгляду заявок позивача на винаходи зареєстровані раніше під № а 2012 06324 від 25.05.2012 «Измерительный преобразователь» та №  а  2012 07676 від 22.06.2012 «Способ предотвращения перегрузки генератора плавучей электростанции»;
- стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 650,0 грн. і витрат на прибуття в судові засідання 06.06, 06.07, 12.10.17, 25.01.18, 22.02.18 в розмірі 1  223,93 грн, а в загальному розмірі 1  873,93 грн та моральну шкоду в розмірі 4  000,00 грн.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.07.2017 залучено до участі у справі в якості співвідповідача Міністерство економічного розвитку та торгівлі України.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.02.2020, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2020, задоволено клопотання Міністерства економічного розвитку та торгівлі України та закрито провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої  статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України), оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Не погоджуючись із судовим рішенням позивачем 01.08.2020 подано касаційну скаргу на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2020.
Ухвалою Верховного Суду від 11.08.2020 касаційну скаргу позивача залишено без руху. Скаржнику надано строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали шляхом зазначення судових рішень, що оскаржуються, зазначенням підстав касаційного оскарження, зазначення вимог до суду касаційної інстанції щодо наслідків розгляду касаційної скарги на рішення суду попередніх інстанцій та надання документу про сплату судового збору, або доказів на підтвердження підстав звільнення від сплати судового збору, копії касаційних скарг відповідно до кількості учасників справи.
Ухвалою Верховного Суду від 03.09.2020 касаційну скаргу повернуто позивачу, оскільки скаржник не усунув недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Ухвалою Верховного Суду від 21.09.2020 касаційну скаргу позивача повернуто на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 332 КАС України.
07.10.2020 на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга позивача, в якій скаржник просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.02.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2020 і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно з інформацією зазначеною у протоколі автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2020 визначено склад колегії суддів: Жук А.В. (суддя-доповідач), Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.
Суддею-доповідачем Жуком А.В. та суддями Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М. заявлено самовідводи, які обґрунтовані порушенням порядку визначення суддів для розгляду справи, встановленого статтею 31 КАС України, а саме, без урахування спеціалізації.
Ухвалою Верховного Суду від 23.10.2020 заяви суддів Жука А.В., Мартинюк Н.М. , Мельник-Томенко Ж.М. про самовідвід задоволено та відведено від участі у розгляді касаційної скарги ОСОБА_1 у справі №826/3012/17. Касаційну скаргу передано до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення складу суду в порядку, передбаченому КАС України.
Згідно з інформацією зазначеною у протоколі повторно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.10.2020 визначено склад колегії суддів: Чиркін С.М. (суддя-доповідач), Бевзенко В.М., Шарапа В.М.
Перевіривши вказану касаційну скаргу та додані до неї документи на відповідність вимогам КАС України, суд дійшов висновку, що вказану скаргу необхідно залишити без руху, з огляду на таке.
Касаційна скарга викладена російською мовою.
Згідно з частиною першою  статті 15 КАС України судочинство і діловодство в адміністративних судах провадиться державною мовою.
Відповідно до частини першої  статті 10 Конституції України  державною мовою в Україні є українська мова.
У рішенні Конституційного Суду України від 14.12.1999 (справа №10-рп/99) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята  статті 10 Конституції України).
Частиною третьою  статті 15 КАС України  передбачено, що суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасників судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.
Відповідно до частини четвертої статті 15 КАС України  учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.
Отже, учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, проте процесуальні документи мають бути подані лише державною мовою.
Така позиція касаційного суду з питання мови адміністративного судочинства відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 06.07.2016 (справа № 21-1092а16). Підстав для відступлення від цього правового висновку - немає.
З огляду на зазначене, касаційна скарга повинна бути викладена державною (українською) мовою.
Проте це не є звуженням прав скаржника, оскільки крім послуг перекладача, на законодавчому рівні закріплені серед іншого державні гарантії щодо надання безоплатної правової допомоги.
Так, зі змісту пункту 3 частини другої  статті 13 Закону України від 02.06.2011 № 3460-VI «Про безоплатну правову допомогу»  вбачається, що безоплатна вторинна правова допомога включає такі види правових послуг як складення документів процесуального характеру.
Крім того відповідно до частини четвертої  статті 330 КАС України  до касаційної скарги додаються копії касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи.
До касаційної скарги не додано копії касаційної скарги для інших учасників справи.
У той же час касаційна скарга не відповідає і приписами частини четвертої статті 330 КАС України  оскільки  до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.
Всупереч зазначеної вище законодавчої норми скаржник не додав до своєї касаційної скарги документ про сплату судового збору в розмірі, визначеному Законом України від 08.07.2011№ 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674-VI).
Натомість у касаційній скарзі скаржник просить звільнити від сплати судового збору.
Розглянувши клопотання скаржника про звільнення від сплати судового збору, суд не вбачає підстав для його задоволення, з огляду на таке.
Згідно з частиною першою статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Частиною першою статті 8 Закону № 3674-VI передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.
Згідно із частиною першою статті 8 Закону №3674-VI, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
З огляду на наведене, звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є дискреційним правом, а не обов`язком суду, можливість реалізації якого пов`язується з майновим станом особи.
Суд звертає увагу, що Законом №3674-VI чітко визначено, як одну з умов для звільнення від сплати судового збору, обов`язок доведення заявником обставин, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.
Для звільнення від сплати судового збору заявник касаційної скарги має довести існування фінансових труднощів та такого майнового стану, що надає підстави вважати за можливе звільнити таку особу від сплати судового збору.
Суд враховує, що Закон №3674-VI не містить вичерпного й чітко визначеного переліку документів, які можливо вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку Суд установлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.
Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (пункт 44 рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2005 у справі «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland»), заява № 71731/01; пункти 63- 64 рішення Європейського суду з прав людини від 26.07.2005 у справі «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland»), заява № 73547/01).
Клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору мотивовано тим, що майновий стан позивача не дозволяє сплатити його. На підтвердження вказаної інформації скаржником надано довідку копію відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримань від 27.02.200 №  346/10/20-4051-08 у якій зазначено що в І кварталу 2019 року по ІV квартал 2019 року про отримання лише Державної соціальної матеріальної допомоги у загальному розмірі 13  949,00 грн.
Водночас надані відомості не містять інформації про доходи позивача за весь рік, що передував року подання касаційної скарги, тобто з 01.01.2019 по 31.12.2019.
Такими доказами можуть слугувати: довідка органу Пенсійного фонду України про розмір виплаченої пенсії за попередній календарний рік.
Враховуючи наведене, у задоволенні клопотання необхідно відмовити.
Підпунктом 5 пунктом 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI, передбачено, що за подання касаційної скарги на ухвалу суду справляється судовий збір - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частиною першою наведеної норми передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2020 - 2  102,00 грн.
З огляду на зазначене, за звернення до суду з касаційною скаргою на ухвалу суду апеляційної інстанції скаржник повинен сплатити судовий збір у розмірі 2  102,00 грн за такими реквізитами: Отримувач коштів          УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102 Код отримувача (код за ЄДРПОУ)          38004897 Банк отримувача Казначейство України (ЕАП) Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) UA288999980313151207000026007 Код класифікації доходів бюджету 22030102 Найменування податку, збору, платежу          Судовий збір (Верховний Суд, 055) Призначення платежу          *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір.
Крім того відповідно до частини першої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Частиною другою статті 329 КАС України встановлено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Згідно з інформацією, наявною в матеріалах касаційної скарги, оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції прийнята 15.07.2020, в той час як касаційна скарга подана 05.10.2020 тобто з порушенням 30-ти денного строку і скаржник не порушує питання про поновлення цього строку, не зазначає дату його отримання та не надає жодних доказів щодо поважності його пропуску.
Згідно з частиною третьою  статті 332 КАС України, касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених  статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.
Відповідно до вимог частини другої  статті 332 КАС України  до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених  статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення  статті 169 цього Кодексу.
За таких обставин, касаційну скаргу необхідно залишити без руху та встановити скаржнику строк для усунення її недоліків шляхом надіслання касаційної скарги, викладеної державною (українською) мовою у кількості відповідній учасникам справи, надання заяви про поновлення строку звернення до суду з наданням відповідних доказів, документу про сплату судового збору або зазначення підстав звільнення від його сплати. 
Керуючись статтями  169,329,  330,  332 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.02.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2020 у справі №826/3012/17 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби інтелектуальної власності України, Міністерства економічного розвитку та торгівлі України про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення моральної шкоди - залишити без руху.
Надати скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк щодо поновлення строку на касаційне оскарження є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі, у разі не усунення недоліків в іншій частині - касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя - доповідач:                                                   С.М. Чиркін 
Судді:                                                                                В.М. Бевзенко
                                                                                В.М. Шарапа