ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 грудня 2020 року                                                                                    Справа № 918/721/20 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І. ,  суддя Демидюк О.О. 
          
без виклику (повідомлення) учасників справи
          розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Рівненської області, ухвалене 29.09.2020, повне рішення складено 05.10.2020, у справі № 918/721/20 
за позовом: Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до відповідача: Комунального підприємства "Здолбунівкомуненергія" Здолбунівської міської ради
про стягнення 3 133 грн 09 коп.
          
В листопаді 2019 Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Господарського суду Рівненської області із позовом до Комунального підприємства «Здолбунівкомуненергія» Здолбунівської міської ради про стягнення 3  133,09 грн, з яких: 2  586,70 грн пені, 215,58 грн 3 % річних, 47,58 грн інфляційних нарахувань та 283,23 грн збитків. 
Обґрунтовуючи свої вимоги АТ «НАК «Нафтогаз України» зазначило про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором постачання природного газу № 7335/18-КП-28 від 09.10.2018 щодо повної та своєчасної оплати за поставлений природний газ.
Рішенням Господарського суду Рівненської області від 29.09.2020 у справі № 918/721/20, позов Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до відповідача КП «Здолбунівкомуненергія» Здолбунівської міської ради про стягнення в сумі 3 133,09 грн, з яких: 2 586,70 грн пені, 215,58 грн 3% річних, 47,58 грн інфляційних нарахувань та 283,23 грн збитків задоволено частково.
Стягнуто з Комунального підприємства «Здолбунівкомуненергія» Здолбунівської міської ради на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 258,67 грн пені, 215,58 грн три процента річних, 47,58 грн інфляційних, 283,23 грн збитків  та 2 102,00 грн компенсації по сплаті судового збору.
Відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 2 328,03 грн. 
Позивач АТ «НАК «Нафтогаз України», не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, рішення Господарського суду Рівненської області від 29.09.2020 у справі № 918/721/20 скасувати в частині відмови у задоволенні вимог щодо стягнення пені у розмірі 2 328,03 грн та ухвалити в цій частині нове, яким позовні вимоги про стягнення 2 328,03 грн пені задоволити. 
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує наступне:
- вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків;
- при зменшенні розміру пені суд мав врахувати майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні та й інші їхні інтереси. Суд повинен був дати належну правову оцінку доказам, наданими сторонами в обґрунтування своїх позицій, щодо наявності чи відсутності збитків. Суд не мав права застосовувати до спірних правовідносин ст. 233 ГК України, не з`ясувавши всіх обставин, з`ясування яких передбачене згаданою нормою;
- рішення суду не містить жодного покликання на будь-які докази, які б підтверджували скрутне матеріальне становище відповідача по справі. Саме по собі покликання на таке скрутне фінансове/матеріальне становище не є автоматичною підставою для зменшення пені на підставі положень ст.233 ГК України та ч.3 ст.551 ЦК України;
- суд при вирішенні питання щодо зменшення пені повинен був об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, а не лише відповідача, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення. Проте, під час розгляду справи не було враховано інтереси позивача;
- у поданому відповідачем відзиві на позовну заяву, КП «Здолбунівкомуненергія» не надав жодного доказу на підтвердження свого скрутного майнового стану. Суд першої інстанції лише із формулювання про скрутний матеріальний стан зробив висновок про те, що фінансове становище відповідача є саме таким. За наведеного, висновок суду суперечить як положенням законодавства, так і матеріалам справи;
- місцевий суд при вирішенні питання щодо зменшення пені повинен був об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, а не лише відповідача, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення. Проте, під час розгляду справи не було враховано інтереси позивача, окрім того не було з`ясовано, чи були заподіяні позивачу збитки неналежним виконанням зобов`язання, а також не було оцінено розмір таких збитків;
- беручи до уваги ті обставини, що відсутність вини відповідача у виникненні боргу, його важкий фінансовий стан не є винятковим випадком та підставою для зменшення пені, суд не надав належної уваги ступеню виконання зобов`язання боржником, не виконавши при цьому вимоги закону щодо оцінки майнового стану сторін, які беруть участь у зобов`язанні, та інших інтересів сторін, які заслуговують на увагу, що призвело до порушення ст. 233 ГК України ст. 525. 526, 551, 599, 625 Цивільного кодексу України;
- судом застосовано норму права (ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України) та зменшено розмір пені на 90 %, без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 918/116/19 та не прийнято до уваги, що зменшення розміру штрафних санкцій на 90 % нівелюватиме саме значення пені як відповідальності за порушення грошового зобов`язання, що має на меті захист прав та інтересів кредитора у зв`язку з порушенням його права на своєчасне (відповідно до строків, передбачених договором) отримання грошових коштів за надані ним послуги;
- відповідно до консолідованого звіту про фінансовий стан за 9 місяців 2018 торгова дебіторська заборгованість (а основним видом діяльності підприємства є продаж газу) становила 42 663 тис. грн. Торгова кредиторська заборгованість за 9 місяців 2018 становила 4 636 тис. грн (за аналогічний період 2017 - 8 137 тис. грн.), відстрочені податкові зобов`язання складають 69 423 тис. грн. Розмір короткострокових позик складає 44 380 тис. грн, довгострокових - 8 784 тис. грн (дана інформація є публічно-доступною). Наведені дані свідчать про значний обсяг несплаченої заборгованості підприємств, нестачу коштів для здійснення поточної діяльності позивача, у тому числі - для забезпечення підприємств необхідним обсягом природного газу протягом опалювального сезону 2017/2018 років;
- несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на позивача державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу.
Таким чином, на думку скаржника, рішення суду в частині зменшення заявленого до стягнення розміру пені прийняте з порушенням норм матеріального права, зокрема ст.233 ГК України, ст. 549-552, 599, 625 ЦК України так і процесуального права ст. 236 та 238 ГПК України, без дослідження усіх істотних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення даного спору.
Згідно з ч. 1   ст. 247 ГПК України,  у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.
Частиною 13   ст. 8 ГПК України     визначено,     що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно   до п. 1 ч. 5   ст. 12 ГПК України,  для цілей цього     Кодексу     малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частиною 1  ст. 270 ГПК України   встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Частиною 10  ст. 270 ГПК України  встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають     розгляду в порядку спрощеного позовного провадження,     розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься   до малозначних справ в розумінні   ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.11.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Рівненської області від 29.09.2020 у справі № 918/721/20; розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» ухвалено здійснювати без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи; зобов`язано відповідача КП «Здолбунівкомуненергія» Здолбунівської міської ради протягом десяти днів з дня одержання даної ухвали надати суду обґрунтований відзив на апеляційну скаргу та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
18.11.2020 на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від КП «Здолбунівкомуненергія» Здолбунівської міської ради надійшов відзив (вх.№ 7615/20 від 18.11.2020), в якому відповідач заперечує проти доводів та вимог апеляційної скарги та просить рішення Господарського суду Рівненської області від 29.09.2020 - залишити без змін, а в частині стягнення судового збору змінити відповідно до вимог ч.4 ст. 129 ГПК України, а саме пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Статтею 269 ГПК України встановлено, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд 
                                                            ВСТАНОВИВ:

09.10.2018 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Постачальник) та КП «Здолбунівкомуненергія» Здолбунівської міської ради (Споживач) укладено Договір постачання природного газу № 7335/18-КП-28 (Договір), за умовами п.1.1 якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2018 році природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього Договору.
Відповідно до п.1.2 Договору, природний газ, що поставляється за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями.
Згідно з п.1.4 Договору, за цим договором може бути поставлений природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00, ввезений ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на митну територію України).
Пунктом 3.7 Договору встановлено, що приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному періоді постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.
Ціна за 1 000 куб.м газу на дату укладання договору становить 7     907,20 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість – 9     488,64 грн. Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу (п.п. 5.2, 5.4 Договору).
Відповідно до п.6.1 Договору, оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний рахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.
Згідно з п.8.1 Договору, за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором.
У разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 Договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (п. 8.2 Договору).
Пунктом 10.3 Договору сторони погодили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років.
Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з  1 жовтня 2018 до 17 жовтня 2018 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 12.1 Договору).
Вказаний Договір підписаний уповноваженими представниками його сторін та скріплений печатками цих юридичних осіб /а.с. 14-22/.
Додатковими угодами № 1 від 19.10.2018, № 2 від 27.10. 2018, № 3 від 09.11.2018, № 4 від 27.11.2018 № 5 від 18.03.2019, № 6 від 20.03.2019, № 7 від 29.03.2019, № 8 від 24.04.2019 змінювалися умови договору, зокрема, щодо ціни газу, кількості та якості газу, а також умови оплати за отриманий газ.
На виконання умов Договору постачальник передав споживачу у власність природний газ на загальну суму 230  960,27 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а саме актами приймання-передачі природного газу: від 31.10.2018 на суму 4  858,19 грн; від 30.11.2018 на суму 42  089,69 грн; від 31.12.2018 на суму 50  477,70 грн; від 31.01.2019 на суму 51  817,09 грн; від 28.02.2019 на суму 41  872,69 грн; від 31.03.2019 на суму 31  890,89 грн; від 30.04.2019 на суму 7 954,02 грн, які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками цих юридичних осіб без зауважень та заперечень /а.с. 44-50/.
Відповідач сплатив основний борг за спожитий природний газ, що підтверджується довідкою «Операції по Договору № 7335/18-КП-28, Підприємство КП «Здолбунівкомуненергія» Здолбунівської міської ради з 01.10.2018 по 31.01.2020» /а.с. 52/, сальдо по КП «Здолбунівкомуненергія» Здолбунівської міської ради /а.с. 51/ та банківськими виписками по особовому рахунку позивача /а.с. 70-178/.
Поскільки відповідач КП «Здолбунівкомуненергія» Здолбунівської міської ради не здійснював виконання умов Договору в частині оплати вартості поставленого газу у строк, визначений п.6.1 Договору, АТ «НАК «Нафтогаз України», керуючись ст. 625 ЦК України, п. 8.2 Договору, п. 3.13, 5.7 в редакції Додаткової угоди від 27.11.2018 № 4 та п. 1 Розділу VI Правил постачання природного газу, просило стягнути з відповідача 2   586,70 грн - пені, 215,58 грн - 3 % річних, 47,58 грн - інфляційних втрат та 283,23 грн - збитків.
Враховуючи встановлені обставини, з огляду на порушення відповідачем умов укладеного між сторонами Договору, місцевий господарський суд приймаючи оскаржуване рішення від 29.09.2020 у справі № 918/721/20 дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 3% річних у сумі 215,58 грн, інфляційних втрат у сумі 47,58 грн та заявленої суми збитків у розмірі 283,23 грн є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Окрім цього, беручи до уваги, що відповідачем не спростовано факт прострочення виконання ним грошового зобов`язання за договором, судом першої інстанції визнано вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 2   586,70 грн обґрунтованими та законними.
Розглянувши подане відповідачем у відзиві клопотання про зменшення розміру пені /а.с. 201-204/ з тих підстав, що КП «Здолбунівкомуненергія» Здолбунівської міської ради перебуває у скрутному матеріальному становищі, беручи до уваги те, що основна заборгованість за договором була повністю погашена відповідачем до звернення позивача в суд із даним позовом, враховуючи, що природний газ, який постачається за договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями, а основна заборгованість виникла лише у певні періоди через несвоєчасний розподіл коштів, які надходили на рахунок із спеціальним режимом використання, суд першої інстанції задовольнив його частково та зменшив суму пені на 90% від заявленої суми 2  586,70 грн. За наведеного, останній дійшов висновку, що в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача пені в сумі 2   328,03 грн слід відмовити.
Відповідно  до ст.269 ГПК України, переглядаючи в апеляційному порядку судові рішення, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Враховуючи вищевикладене, а також доводи та вимоги апеляційної скарги, Північно-західний апеляційний господарський суд в даному випадку переглядає рішення Господарського суду Рівненської області від 29.09.2020 у справі № 918/721/20 лише в частині стягнення пені, а саме у правомірності її зменшення від заявленої позивачем суми на 90 %.
Так, пунктом 7.2 Додаткової угоди № 4 до Договору постачання природного газу передбачено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.6 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.
Судом першої інстанції вірно встановлено  неналежне виконання відповідачем обов`язків за Договором в частині своєчасної оплати за отриманий природний газ. Ці обставини підтверджуються доказами наявними в матеріалах справи та не заперечуються відповідачем.
Поряд з цим, встановивши за результатами розгляду даного спору правомірність заявлених позивачем вимог в частині стягнення 2  586,70 грн пені, суд першої інстанції, оскаржуваним рішенням зменшив її розмір до 258,67 грн, що у процентному співвідношенні складає понад 90 %.
Відповідно до  ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (ст.     610,     611 ЦК України).
У відповідності до ст. 546 ЦК України,     виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.
Неустойкою (штрафом, пенею) згідно з приписами     ст.549 ЦК України     є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Статтями  1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»     передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений ст. 1 вищезазначеного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Згідно з ч. 3   ст. 551 ЦК України,  розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Тлумачення ч.3 ст.551 ЦК України  свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них.
Саме таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 15.02.2018 у справі № 67/1346/15-ц.
Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені. При застосуванні правил про зменшення неустойки суди не мають якогось усталеного механізму зменшення розміру неустойки, тому кожного разу потрібно оцінювати обставини та наслідки порушення зобов`язання на предмет наявності виняткових обставин на стороні боржника.
Згідно з ч.1 ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Зі змісту зазначеної норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення пені є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.
Підстави та розмір зменшення стягуваної пені повинні бути мотивовані та обґрунтовані в рішенні суду.
Законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення пені, і дане питання вирішується господарським судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
(Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 904/12429/16).
Частина 2 ст. 233 ГК України встановлює, що у разі якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
В даній нормі під «іншими учасниками господарських відносин» слід розуміти третіх осіб, які не беруть участь в правовідносинах між боржником та кредитором, проте, наприклад, пов`язані з кредитором договірними відносинами.
Отже, якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Відповідно до положень ст. 3 ЦК України, ч.3 ст. 509 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобов`язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість.
Тобто інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання, а тому господарським судом при зменшенні розміру неустойки (зокрема, пені) має бути враховано майнові та інші інтереси обох сторін.
Апеляційний суд зазначає, що позивач при здійсненні своє господарської діяльності має певні законодавчо обумовленні особливості.
Так позивач ПАТ НАК «Нафтогаз України», як гарантований постачальник, який не може відмовитись від постачання природного газу споживачам незалежно від свого фінансового становища, наявності чи відсутності заборгованості контрагентів, несе обов`язок щодо своєчасного розрахунку з газодобувними підприємствами за договорами.
Тому аргумент апелянта про те, що зменшуючи суму пені на 90 %, суд першої інстанції більшою мірою врахував інтереси відповідача, ніж позивача, колегія суддів вважає переконливим, адже настільки значне зменшення суми пені не повною мірою узгоджується з приписами ст. 551 ЦК України, ст. 223 ГК України щодо врахування інтересів як боржника, так і кредитора при зменшенні судом розміру штрафних санкцій (пені). На думку колегії суддів, зазначене свідчить про неправильне застосування судом вищевказаних норм матеріального права, що призвело до прийняття неправильного рішення (в частині зменшення суми пені на 90%).
За таких обставин, враховуючи важливе економічне та соціальне значення діяльності ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (наслідком несплати яким за імпортований природний газ може стати припинення постачання природного газу на територію України) та те, що заборгованість КП «Здолбунівкомуненергія» Здолбунівської міської ради за поставлений природний газ виникла у тому числі з несплати споживачами коштів за використану теплову енергію, різницю в тарифах серед населення, організаціям, установам, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, які із державного бюджету не відшкодовувались, та те, що дійсно відповідач перебуває у скрутному фінансовому становищі, яке підтверджується Балансом (Звіт про фінансовий стан) на 30.06.2020, Звітом про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) І Півріччя 2020, колегія суддів у відповідності до встановлених ст.3 ЦК України, ч.3 ст. 509 ЦК України засад справедливості, добросовісності, розумності як складових елементів загального конституційного принципу верховенства права, з метою справедливого врахування інтересів обох сторін, дійшла висновку про те, що розмір пені, який заявлено позивачем до стягнення з відповідача, має бути зменшено на 50 % - тобто з 2   586,70 грн до 1 293,35 грн.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74, ст. 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.          Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з п.2 ч.1 ст. 275 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду приходить до висновку, що апеляційна скарга ПАТ «НАК «Нафтогаз України» підлягає частковому задоволенню, рішення Господарського суду Рівненської області від 29.09.2020 у справі № 918/721/20 необхідно змінити, стягнувши з відповідача на користь позивача пеню в розмірі 1     293,85 грн, а в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 1  293,85 грн –відмовити.
На підставі ст.129 ГПК України на відповідача покладається 1400,56 грн витрат позивача по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги. 
Щодо заявленого у відзиві на апеляційну скаргу клопотання відповідача про зміну оскаржуваного рішення в частині стягнення з КП «Здолбунівкомуненергія» Здолбунівської міської ради судового збору за подання позовної заяви пропорційно задоволеним вимогам, судова колегія враховує, що витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України у повному обсязі (2  102,00 грн), оскільки зменшення суми пені не впливає на розподіл судових витрат.
Керуючись ст. 129, 269, 270, 273, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
                                                            ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду  області Рівненської області від 29 вересня 2020 у справі № 918/721/20 -  задоволити частково.
2. Рішення Господарського суду     області Рівненської області від 29 вересня 2020 у справі № 918/721/20 змінити в частині стягнутої суми стягнутої суми пені, виклавши пункти 2 та 3 резолютивної частини даного рішення в такій редакції:
« 2.     Стягнути з Комунального підприємства «Здолбунівкомуненергія» Здолбунівської міської ради (35701, Рівненська область, Здолбунівський район, місто Здолбунів, вулиця Шкільна, будинок 40 А, ідентифікаційний код: 30032555) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний код: 20077720) 1 293 (одну тисячу двісті дев`яносто три) грн 85 коп. пені, 215 (двісті п`ятнадцять) грн 58 коп. три процента річних, 47 (сорок сім) грн 58 коп. інфляційних, 283 (двісті вісімдесят три) грн 23 коп. та 2 102 (дві тисячі сто дві ) грн 00 коп. компенсації по сплаті судового збору.
3. Відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 1 293 грн 85 коп.».

3. Стягнути з Комунального підприємства «Здолбунівкомуненергія» Здолбунівської міської ради (35701, Рівненська область, Здолбунівський район, місто Здолбунів, вулиця Шкільна, будинок 40 А, ідентифікаційний код: 30032555) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний код: 20077720) 1400 грн 56 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги
4. Доручити Господарському суду  Рівненської області видати накази.
5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.
6. Справу № 918/721/20 повернути   Господарському суду  Рівненської області.

Повний текст постанови складений "30" грудня 2020 р.  

Головуючий  суддя                                                                      Крейбух О.Г. 

Суддя                                                                                              Юрчук М.І.  

Суддя                                                                                              Демидюк О.О.