Єдиний унікальний номер 226/1863/18 
Номер провадження 22-ц/804/2480/20        

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року
          
м. Бахмут 

справа  № 226/1863/18

провадження  № 22-ц/804/2480/20

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого         Хейло Я.В.,
суддів         Азевича В.Б., Тимченко О.О.

учасники справи:

позивач    ОСОБА_1 

відповідач               Державне підприємство «Об`єднана компанія «Укрвуглеруструктуризація»
   
розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмут цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 15 серпня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Об`єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати (суддя ОСОБА_2 ), ухваленого в приміщенні суду в місті Димитров Донецької області, -

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ ПОЗОВУ

У липні 2018 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Малтиз А.В., звернувся до Димитровського міського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства «Об`єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» (далі - ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація») про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Просив стягнути з відповідача на свою користь нараховану, але не виплачену на час звільнення заробітну плату.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВИХ РІШЕНЬ У СПРАВІ 

Ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 15 серпня 2020 року позовну заяву повернуто ОСОБА_1 (а.с. 9-10).
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 25 вересня 2018 року апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Малтиз А.В. на ухвалу судді Димитровського міського суду Донецької області від 15 серпня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого дії адвокат Малтиз Андрій Вікторович до державного підприємства «Об`єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати повернути скаржнику.
Постановою Верховного Суду від 10 червня 2020 року ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 25 вересня 2018 року скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 20 липня 2020 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 15 серпня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Об`єднана компанія «Укрвуглереструктуризація» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. 

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У апеляційній скарзі позивач посилається на неповне з`ясування обставин справи та на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

ЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Посилається на статтю 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис», статтю 8 Закону України «Про електоронні документи та електронний документообіг», статті 175, 184, 185 ЦПК України, практику ЄСПЛ, зокрема рішення у справі «Walchi v. France» від 26 липня 2007 року, «ТОВ «Фріда» проти України» від 08 грудня 2016 року., та зазначає, що поданий позивачем позов  підписаний електронним  підписом, а тому висновки суду першої інстанції щодо необхідності подання позову у письмовому паперовому вигляді та мати власноручний підпис  заявника є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ  ПРАВА

Згідно пункту 6 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті  367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно  з частиною  першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Постановлюючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не усунуто недоліки, зазначені в ухвалі Димитровського міського суду Донецької області від 24 липня 2018 року, а саме не подано позовну заяву в письмовому вигляді з власноручним підписом, а тому позовну заяву слід повернути.

Апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (частина четверта статті 10 ЦПК України та стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Також, у рішенні ЄСПЛ у справі «Мельник проти України» (Melnyk v. Ukraine) від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення ЄСПЛ у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, серія A № 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та дотримуватися пропорційності між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення ЄСПЛ у справі Guerin v. France від 29 липня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-V, p. 1867, § 37).

Вимоги до змісту і форми апеляційної скарги визначено статтею 356 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається у письмовій формі, підписується особою, яка її подає, або представником такої особи.

Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якою не зазначено.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Малтиз А. В., апеляційний суд виходив із того, що апеляційна скарга не була сформована в системі «Електронний суд», а надійшла до суду першої інстанції електронною поштою, підписана електронним цифровим підписом ОСОБА_3 .

Відповідно до абзацу другого частини восьмої статті 14 ЦПК України особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, можуть подати процесуальні, інші документи, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно з частинами п`ятою, шостою та восьмою статті 43 ЦПК України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника). Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).
Використання електронного цифрового підпису врегульовано Законом України «Про електронні довірчі послуги», який набрав чинності 07 листопада 2018 року.

Згідно із частиною другою статті 17 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронна взаємодія фізичних та юридичних осіб, яка потребує відправлення, отримання, використання та постійного зберігання за участю третіх осіб електронних даних, аналоги яких на паперових носіях повинні містити власноручний підпис відповідно до законодавства, а також автентифікація в складових частинах інформаційних систем, в яких здійснюється обробка таких електронних даних та володільцями інформації в яких є органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної форми власності, повинні здійснюватися з використанням кваліфікованих електронних довірчих послуг.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» кваліфікована електронна довірча послуга створення, перевірки та підтвердження кваліфікованого електронного підпису чи печатки надається кваліфікованим постачальником електронних довірчих послуг та включає, зокрема, надання користувачам електронних довірчих послуг засобів кваліфікованого електронного підпису чи печатки для генерації пар ключів та/або створення кваліфікованих електронних підписів чи печаток, та/або перевірки кваліфікованих електронних підписів чи печаток, та/або зберігання особистого ключа кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

Із матеріалів справи вбачається, що позовна заява ОСОБА_1 , подана його адвокатом Малтизом А. В., підписана електронним цифровим підписом адвоката Малтиза А. В., отримана електронною поштою Димитровського міського Донецької області, що підтверджується довідкою Димитровського міського Донецької області від 19 липня 2018 року, вх. № 6972/111 від 19.07.2018 року (а.с. 3).

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі №711/6290/19 (провадження № 14-19зц20) зроблено правовий висновок про те, що якщо апеляційна скарга надійшла на офіційну електронну поштову скриньку суду, підписана кваліфікованим електронним підписом, про що в матеріалах справи міститься довідка суду, то вона вважається підписаною відповідно до вимог статті 43 ЦПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції, повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його адвокатом Малтизом А. В., неправильно застосував положення статті 175 ЦПК України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення у справах: «Walchli v. France» від 26 липня 2007 року, «ТОВ «Фріда» проти України» від 8 грудня 2016 року).

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Європейський суд з прав людини надаючи тлумачення принципу верховенства права в світлі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначав, що формальності не можуть бути підставами для виправдання несправедливості.

Суд першої інстанції на зазначені обставини і вимоги закону уваги не звернув та всупереч вимогам частини 5 статті 12 ЦПК України, яка зобов`язує суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, підійшов до вирішення цього питання формально та передчасно повернув позовну заяву.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про повернення позовної заяви з підстав того, що позивачем не усунуто недоліки, викладені в ухвалі суду від 15 серпня 2018 року року, - не відповідають обставинам справи, оскільки позовна заява надійшла на офіційну електронну поштову скриньку суду, підписана кваліфікованим електронним підписом, про що в матеріалах справи міститься довідка суду, а тому вона вважається  такою, що підписана відповідно до вимог статті 43 ЦПК України.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, подану апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 15 серпня 2018 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового   шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий              Я.В. Хейло   

Судді                В.Б. Азевич

              О.О. Тимченко