ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року	Львів	Справа № 500/231/20 пров. № А/857/6906/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі: 
          головуючого судді Довгополова О.М., 
          суддів  Гудима Л.Я., Святецького В.В.,
з участю секретаря судового засідання Стельмаха П.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення  Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, -

суддя (судді) в суді першої інстанції – Мірінович У.А.,
час ухвалення рішення: 13:27:51,
місце ухвалення рішення – м. Тернопіль,
дата складання повного тексту рішення: 28.05.2020 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 03.03.2020 р., просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з виключенням сум доплати за роботу в понаднормовий час та доплати за роботу у вихідні та святкові дні, які зазначені в довідці, виданій Управлінням Державтоінспекції Управління внутрішніх справ України в Тернопільській області від 29.12.2006 №13/110, з 01.09.2019 р.; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату пенсії без виключення сум доплати за роботу в понаднормовий час та доплати за роботу у вихідні та святкові дні, які зазначені у довідці, виданій Управлінням Державтоінспекції Управління внутрішніх справ України в Тернопільській області від 29.12.2006 №13/110, з 01.09.2019 р.; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь позивача 20000 грн моральної шкоди; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь позивача 10000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 травня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2019 з виключенням сум доплати за роботу в понаднормовий час та доплати за роботу у вихідні та святкові дні, які зазначені в довідці, виданій Управлінням Державтоінспекції Управління внутрішніх справ України в Тернопільській області від 29.12.2006 №13/110. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2019 з врахуванням сум доплати за роботу в понаднормовий час та доплати за роботу у вихідні та святкові дні, які зазначені у довідці, виданій Управлінням Державтоінспекції Управління внутрішніх справ України в Тернопільській області від 29.12.2006 №13/110. В задоволені позовних вимог про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь позивача 20000 грн моральної шкоди та 10000 грн витрат на професійну правничу допомогу, - відмовлено.
Рішення мотивоване тим, що довідка від 29.12.2006  р. № 13/110, згідно з рішенням суду, що набрало законної сили, відповідає вимогам чинного законодавства, а також тим, що позивач відповідно до підпункту 4 пункту 3 Порядку № 1210 має право на перерахунок пенсії виходячи із заробітної плати, зазначеної у довідці від 29.12.2006 № 13/110, а тому відповідач з 01.09.2019 протиправно здійснив перерахунок та виплату пенсії позивачу з виключенням сум доплати за роботу в понаднормовий час та доплати за роботу у вихідні та святкові дні, які зазначені в довідці від 29.12.2006 № 13/110.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що на військовослужбовців не поширюється КЗпП України в частині доплати за понаднормовий час та доплати за роботу у вихідні та святкові дні. Вказує, що дані доплати були враховані при обчисленні пенсії відповідно до довідки від 29.12.2006 року №13/110. Також вказує, що розмір пенсійної виплати було перераховано з 01.03.2019 року, у зв`язку зі змінами пенсійного законодавства з цієї дати.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. 
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та таким, що постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи (1 категорії), особа з інвалідністю ІІ групи: захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (арк. справи 9) та не заперечується сторонами.
Як підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.04.2015 у справі № 607/19785/14-а, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.09.2015 у справі № 876/5974/15, зобов`язано відповідача починаючи з 26.05.2014 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 невиплачену частину пенсії по інвалідності, що настала внаслідок захворювання, виходячи із заробітку, одержаного в зоні відчуження в 1986 році на підставі довідки, виданої Управлінням Державтоінспекцїї Управління внутрішніх справ України в Тернопільській області від 29.12.2006 № 13/110 (арк. справи 10-17).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.
Механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 № 1210.
Відповідно до пп. 4 п. 3 Порядку № 1210 у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986 - 1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.
За приписами ч. 4 ст. 15 Закону ВР УРСР «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII, видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).
Як зазначив суд першої інстанції, на підставі викладених вище нормативних актів позивачу було видано Головним управління МНС України в Тернопільській області довідку від 29.12.2006 року № 13/110 з включенням сум: збереженої заробітньої плати, оплати за дні роботи в зоні, кратність, доплати за роботу в понаднормовий час та доплати за роботу у вихідні та святкові дні. Тобто, ОСОБА_1 видано довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у його розрахунковому листі за відповідний період.
Таким чином, враховуючи те, що позивач пропрацював у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986 - 1990 роках, колегія суддів вважає, що останній відповідно до пп. 4 п. 3 Порядку № 1210 має право на обчислення пенсії, виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в тому числі за роботи, які припали на вихідні і святкові дні, зазначеної у довідці, виданої Головним управління МНС України в Тернопільській області, від 29.12.2006 року № 13/110.
Водночас, постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.04.2015 у справі № 607/19785/14-а, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.09.2015, встановлено, що довідка від 29.12.2006 року № 13/110 відповідає вимогам чинного законодавства.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Беручи до уваги те, що рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено, що довідка від 29.12.2006 року № 13/110 відповідає вимогам чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що ці обставини не підлягають доказуванню.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач з 01.03.2019 протиправно здійснив перерахунок та виплату пенсії позивачу з виключенням сум доплати за роботу в понаднормовий час та доплати за роботу у вихідні та святкові дні, які зазначені в довідці від 29.12.2006 року № 13/110.
Щодо покликання апелянта на практику Верховного Суду у постанові від 23.01.2020 у справі від 711/6882/17, в частині того, що на військовослужбовців не поширюється Кодекс законів про працю України в частині доплати за роботу в понаднормовий час та доплати за роботу у вихідні та святкові дні, то колегія суддів зазначає, що ці справи не є аналогічними, оскільки в справі, котра переглядалась Верховним Судом, мова йшла про працівника органів внутрішніх справ, на яких відповідно до пункту 12 Положення про грошове утримання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ від 19.03.1984 № 090 винагорода за понаднормову роботу, а також додаткова винагорода за роботу у дні відпочинку та святкові дні не виплачувалася, за винятком особливих випадків, передбачених наказами МВС СРСР на підставі спеціальних рішень Уряду СРСР.
Крім цього, як зазначив Верховний Суд, згідно з пунктом 40 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 23.10.1973 № 778, для осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ встановлюється ненормований робочий час. При змінній роботі або безперервному чергуванні встановлюється однакова вдень і вночі тривалість робочого часу. В разі необхідності особи рядового та начальницького складу зобов`язані нести службу в дні щотижневого відпочину і святкові дні. При цьому взамін невикористаних днів щотижневого відпочинку і святкових днів їм надаються інші вихідні дні.
Також слід зазначити, що в згаданій справі Верховний Суд, зокрема, встановив, що довідкою № 182 від 21.07. 2016, яка видана позивачу за період роботи в зоні відчуження ЧАЕС з 04.05.1986 по 16.05.1986, підтверджується отримання заробітної плати в розмірі 205 крб. із застосуванням кратності 2. При цьому, докази отримання позивачем інших виплат матеріали справи не містять і, як він сам вказує в позовній заяві, нараховані та виплачені йому не були.
Разом з цим, як було зазначено вище, довідка від 29.12.2006 року № 13/110, видана позивачу, включає суми збереженої заробітної плати, оплати за дні роботи в зоні, кратність, доплати за роботу в понаднормовий час та доплати за роботу у вихідні та святкові дні, що в свою чергу вкотре вказує на різні обставини у цих справах.
Стосовно покликання на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 31.07.2019 по справі № 206/257/17, колегія суддів вважає такі необґрунтованими, оскільки у даній справі суд касаційної інстанції скасував постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22.02.2017 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.04.2017, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому вказав, що внаслідок такого обмеження не може бути зменшений розмір пенсії особи, який вона отримувала до його перерахунку, як звуження обсягу прав та свобод особи. А тому для правильного вирішення справи суди попередніх інстанцій мали встановити, який розмір пенсії отримував позивач до проведення її перерахунку згідно постанови Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.10.2016 та чи зменшився її розмір внаслідок застосованого обмеження виплати розміру відповідно до Законів № 1789-ХІІ та № 1697-VII.
З огляду на встановлене та практику Верховного Суду, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач з 01.09.2019 протиправно здійснив перерахунок та виплату пенсії позивачу з виключенням сум доплати за роботу в понаднормовий час та доплати за роботу у вихідні та святкові дні, які зазначені в довідці від 29.12.2006 року № 13/110, оскільки позивач відповідно до пп. 4 п. 3 Порядку № 1210 має право на перерахунок пенсії виходячи із заробітної плати, зазначеної у довідці від 29.12.2006 року № 13/110, а та в свою чергу відповідає вимогам чинного законодавства.
Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності заподіяння позивачу моральної шкоди протиправними діями відповідача, оскільки виписка із медичної картки стаціонарного хворого № 122 від 18.02.2020 (арк. справи 40) не підтверджує те, що встановлений у ній повний діагноз позивачу пов`язаний із протиправними діями відповідача у перерахунку та виплаті пенсії позивачу з виключенням сум доплати за роботу в понаднормовий час та доплати за роботу у вихідні та святкові дні, тобто суд не встановив наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача та заподіянням йому шкоди, яка полягає у погіршенні стану здоров`я, самопочуття, сну та перебування позивача у стані постійного стресу.
Так само позивачем не надано доказів, які б підтверджували сплату наданих адвокатом послуг згідно договору про надання правничої допомоги № 13/01/20 від 13.01.2020 та акта № 1 від 14.01.2020 про прийом - передачу грошових коштів згідно договору про надання правничої допомоги № 13/01/20 від 13.01.2020, так як квитанція від 14.01.2020 № ПН866963 про сплату 10000 грн підтверджує оплату позивачем зазначених коштів згідно Договору № 14/01/2020 від 14.01.2020, а не згідно договору про надання правничої допомоги № 13/01/20 від 13.01.2020, як це визначено актом № 1 від 14.01.2020 про прийом - передачу грошових коштів.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.  
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду – без змін. 
Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд –                              

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 травня 2020 року у справі № 500/231/20 залишити без змін.
 Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	О. М. Довгополов 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. В. Святецький  	
Повне судове рішення складено 23.11.2020 року