РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2020 року
м. Рівне

Справа № 1715/21650/12
Провадження № 22-ц/4815/1031/20

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Ореховська К.Е. 

Рівненський апеляційний суд :
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :
головуючий : Боймиструк С.В., 
судді: Гордійчук С.О., Хилевич С.В.
секретар судового засідання: Тхоревський С.О.,
за участю сторін та їх представників
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 11 лютого 2013 року у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання спільної сумісної власності, припинення  права власності , визнання права особистої приватної власності,-
В С Т А Н О В И В :
В провадженні Рівненського міського суду знаходилася цивільна справа за позовом ОСОБА_2  до ОСОБА_1 про визнання спільної сумісної власності, припинення  права власності , визнання права особистої приватної власності.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 11 лютого 2013 рокувід 11лютого 2013 року  по справі затверджено мирову угоду та закрито провадження по справі.
Мирова угода затверджена на наступних  умовах: 
1.           ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визнають, що квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 де кожному належить по 1/2 частини зазначеної квартири;
2.          Право власності ОСОБА_1 на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 припиняється;
3.          За належну ОСОБА_1   1/2 частини квартири  АДРЕСА_1  право власності на яку переходить до    ОСОБА_2 ,     ОСОБА_1    сплачується     ОСОБА_2 компенсація у сумі 240 000 (двісті сорок тисяч) гривень. Дана компенсація сплачується ОСОБА_1 в особі представника за довіреністю ОСОБА_3 до підписання цієї мирової угоди. Підписанням мирової угоди ОСОБА_1  в особі представника за довіреністю ОСОБА_3 підтверджує факт отримання всієї суми коштів та відсутність претензій будь-якого характеру до ОСОБА_2 .
4.          За ОСОБА_2 визнається право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 .
5.          Позивач, Відповідач стверджують, що ні в процесі укладення цієї Мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі й держави. Ця угода набуває чинності з моменту затвердження її місцевим судом м. Рівне і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цією угодою.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаної ухвали суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Вказує, затверджена мирова угода суперечить вимогам ч.1, ч.5 ст. 175 ЦПК України, оскільки дана мирова угода стосується прав і обов`язків особи (власника спірного майна), яка не є стороною мирової угоди та не була учасником справи, і умовами мирової угоди порушено права та інтереси іншої особи, а саме ОСОБА_4 .
Крім того, умови мирової угоди виходять за межі позовних вимог, оскільки п.4 даної угоди передбачає визнання права власності на всю квартиру
З наведених підстав просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
Інші учасники справи правом на подачу відзиву не скористались.
ОСОБА_1 та його представник адвокат Вовчук Р.М. підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити.
Представник ОСОБА_2 адвокат Ферік Р.М. просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги. Заявив , що є питання, які підлягають вирішенню, зокрема що стосується отримання представником ОСОБА_1 ОСОБА_3 компенсації в 240000 грн. за Ѕ частину спірної квартири, допит свідком цього представника та інше. 

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Затверджуючи укладену сторонами мирову угоду, суд виходив з того, що її умови не суперечать вимогам закону та не порушують нічиїх прав, свобод чи інтересів, а спірна квартира належить стороні мирової угоди.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого суду, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст.175 ЦПК України, в редакції, що діяла на час її укладення:
1. Мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмета позову.
2. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи.
3. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення.
4. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.
5. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.
Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Як вбачається з матеріалів справи, та пояснень  ОСОБА_1  він брав участь у судовому процесі через представника ОСОБА_3 , оскільки сам відбував покарання в ВТК і повноважень на укладення мирової угоди на вказаних умовах йому не надавав і грошової компенсації від нього не отримував.
Згідно Рішення апеляційного суду Рівненської області від 14 серпня 2013 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 і ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1 відмовлено.
З зазначеного рішення вбачається, що на час укладення оскаржуваної ухвали Рівненського міського суду від 11 лютого 2013 року, від 03 жовтня 2013 рокувласником кв. АДРЕСА_1 на підставі договору дарування була ОСОБА_6 (донька ОСОБА_1 ), яка не була залучена до участі в справі та відповідно до укладення мирової угоди.
Отже, умовами згаданої мирової угоди були порушені права іншої особи, тобто ОСОБА_6 
ОСОБА_1 , як сторона в справі має право оскаржити судове рішення повністю чи частково. 
Підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
Керуючись статтями 374, 379, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 11 лютого 2013 року скасувати і направити до Рівненського міського суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:                                           С.В. Боймиструк

Судді:                                                               С.О. Гордійчук

          С.В. Хилевич