Ухвала
Іменем України 
26 жовтня 2020 року
м. Київ
справа № 442/2655/14-к
провадження № 51- 4365 ск 20 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                    ОСОБА_1 ,
суддів                                                            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 , на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 грудня 2017 року та ухвалу  Львівського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року, разом з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження,
встановив:
21 жовтня 2020 року до Верховного Суду надійшла повторна касаційна скарга (від 08 вересня 2020 року) захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 , у якій він ставить питання про перегляд зазначених судових рішень в касаційному порядку з підстав істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати судові рішення та закрити кримінальне провадження на підставі п.3 ч.1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК). Скаргу просить розглянути без його участі. 
Водночас захисник ОСОБА_4 повторно подав клопотання від 15 жовтня 2020 року про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з поважних причин, якими вважає:
- обмеження, запроваджені змінами порядку роботи установ виконання покарань, судів та інших організацій на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року із наступними її змінами, через встановлення карантину на всій території України з 12 березня до 22 травня 2020 року;
- що 13 лютого 2020 року було проголошено апеляційним судом резолютивну частину ухвали, копія якої не була надана йому та засудженій, а на проголошенні повного тексту ухвали 18 лютого 2020 року він не був присутній і не отримував копію судового рішення в строки передбачені КПК;
- що на підставі його заяви від 22 травня 2020 року з ухвалою апеляційного суду він був ознайомлений лише 29 травня 2020 року в приміщенні суду та йому була надана копія повного тексту судового рішення від 13 лютого 2020 року, а оскільки в період з 28 серпня по 07 вересня 2020 року він перебував на лікарняному, тому  не зміг подати касаційну скаргу в тримісячний строк – до 29 серпня 2020 року, з дня ознайомлення з повним рішенням апеляційного суду, а отже останнім днем подачі скарги є 08 вересня 2020 року;
- суд касаційної інстанції ухвалою від 16 вересня 2020 року відмовивши у поновленні строку на касаційне оскарження судових рішень щодо ОСОБА_5 не врахував те, що у попередньому клопотанні від 08 вересня 2020 року захисником була допущена помилка про отримання ним копії оскаржуваного судового рішення від 13 лютого 2020 року саме 20 травня 2020 року, а не 29 травня, тому необґрунтовано повернув касаційну скаргу, що суперечить практиці Верховного Суду України, Конституційного Суду України та Європейського суду з прав людини.
Крім того, захисник у повторному клопотанні зазначає про те, у клопотанні від 08 вересня 2020 року ним зазначались намагання ознайомитись з матеріалами провадження та отримати копію ухвали апеляційного суду від 13 лютого 2020 року в електронному варіанті, однак у цьому місцевим судом йому було відмовлено, що стверджується відповідними його заявами, та не було направлено на його електронну адресу копію цього судового рішення.
Стверджує, що на його звернення від 24 березня 2020 року, місцевий суд не виконав п.6 роз`яснювального листа Ради суддів України від 16 березня 2020 року, в якому зазначено про ознайомлення учасників судового процесу з матеріалами судової справи за наявності технічної можливості, здійснення в дистанційному режимі надсилання сканованих копій матеріалів судової справи на електронну адресу, зазначену у відповідній заяві, та прийняття  заяв про ознайомлення через дистанційні засоби зв`язку, що ним було зроблено.
Просить визнати поважними зазначені обставини та поновити строк на касаційне оскарження судових рішень, а у разі відсутності для суду касаційної інстанції поважності причин пропуску строку касаційного оскарження, передати дане клопотання з матеріалами касаційної скарги на розгляд до Великої Палати Верховного Суду відповідно статей 434-1, 434-2 КПК, для встановлення підстав та обставин за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, оскільки справа містить виключну правову проблему і така передача є необхідною для забезпечення розвитку права та формування єдиної судової практики. 
Суд, перевіривши доводи, викладені у касаційній скарзі та клопотанні про поновлення строку касаційного оскарження, дослідивши надані скаржником копії судових рішень та надані ним до клопотання копії додаткових матеріалів, дійшов висновку про те, що клопотання про поновлення строку задоволенню не підлягає, а касаційну скаргу слід повернути з таких підстав.
Згідно з ч.2 ст.426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
За приписами ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.
Положеннями ч. 1 ст. 117 КПК визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Виходячи із системного аналізу норм процесуального права, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.
Відповідно до практики Європейського суду, здійснені поза межами встановленого законом процесуального строку провадження у справі чи поза межами встановленого строку застосування певних процесуальних актів, дії, в тому числі суду, визнаються незаконними, а отримані при цьому результати таких дій – юридично нікчемними.
Вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 грудня 2017 року набрав законної сили, оскільки переглянутий в апеляційному порядку Львівським   апеляційним судом 13 лютого 2020 року.
Із наявних у провадженні Суду матеріалів за скаргою вбачається, що захисник ОСОБА_4 касаційну скаргу разом із клопотанням подав через засоби поштового зв`язку 19 жовтня 2020 року (згідно штемпелю на конверті), тобто поза межами визначеного процесуальним законом строку на касаційне оскарження, який минув 13 травня 2020 року.
У клопотанні захисник ОСОБА_4 посилається, як на одну із поважних причин пропуску строку, зокрема на зміну порядку роботи установ виконання покарань, судів та інших організацій на підставі постанови Кабінету Міністрів України (далі –КМУ) № 211 від 11 березня 2020 року, через встановлення карантину на всій території України, однак наявність зазначеної постанови КМУ не є безумовною і поважною причиною поновлення строку на касаційне оскарження.
На думку Суду, необґрунтованими є доводи захисника у повторному клопотанні про: факт намагання ознайомитись з матеріалами провадження та отримати копію ухвали апеляційного суду від 13 лютого 2020 року в електронному варіанті на підставі відповідних його заяв і не направлення на його електронну адресу копію цього судового рішення, та що на його звернення від 24 березня 2020 року, місцевий суд не виконав п.6 роз`яснювального листа Ради суддів України від 16 березня 2020 року, з огляду на таке.
При цьому Суд звертає увагу на те, що навіть за наявності роз`яснень у листі Ради суддів України, із наданої копії відповіді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25 березня 2020 року вбачається, що поданий ОСОБА_4 запит від 24 березня 2020 року до місцевого суду про надання копії журналу судового засідання, не містив електронного цифрового підпису і суд не мав можливості ідентифікувати автора електронного документа, а тому не надіслав на електронну адресу заявника копію журналу судового засідання Львівського апеляційного суду від  13 лютого 2020 року. 
Із наданої до клопотання копії заяви від 24 березня 2020 року захисника в електронному варіанті вбачається, що ним висловлено прохання до Стрийського міськрайонного суду Львівської області про надіслання на його електронну пошту сканованої копії журналу судового засідання від 13 лютого 2020 року, а не копії ухвали апеляційного суду від 13 лютого 2020 року. 
Захисником у повторному клопотанні не зазначено належних обґрунтувань та не надано доказів про те, що саме в період трьохмісячного строку касаційного оскарження судового рішення, який минув 13 травня 2020 року, ним подавались заяви чи клопотання до суду про надання йому копії судового рішення від 13 лютого 2020 року в електронному варіанті.
Натомість, така заява про надання копії ухвали апеляційного суду від 13 лютого 2020 року ОСОБА_4 була подана лише 22 травня 2020 року, тобто вже після спливу строку касаційного оскарження, копія якої ним додана до клопотання. 
Крім того, захисник    ОСОБА_4 у повторному клопотанні не навів також обґрунтувань про те, які саме істотні обставини, перешкоди чи труднощі, унеможливили або ускладнили можливість у визначений законом строк, отримати копію оскаржуваної ухвали апеляційного суду із Єдиного державного реєстру судових рішень, про що йому вже зазначалось в ухвалі Верховного Суду від 16 вересня 2020 року, та своєчасно звернутися до суду через засоби поштового зв`язку, на які не були розповсюджені обмеження, запроваджені на підставі постанови Кабінету міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року, при цьому враховуючи також й те, що захисник і засуджена ОСОБА_5 були присутні на проголошенні резолютивної частини оскаржуваного судового рішення від 13 лютого 2020 року та обізнані про зміст прийнятого рішення і єдиний номер судової справи.
Без наявності зазначених доказів у клопотанні, не є можливим вважати однією із поважних причин пропуску скаржником касаційного строку – виключно  у зв`язку з не направленням йому  апеляційним судом копії судового рішення в строки, передбачені КПК. 
Проте, дійсно із наданої копії заяви захисника від 22 травня 2020 року слідує те, що ним 29 травня 2020 року отримана копія ухвали апеляційного суду від 13 лютого 2020 року.
Однак, на думку Суду, непереконливі є доводи захисника у клопотанні про те, що строк на касаційне оскарження судового рішення необхідно відраховувати саме з 29 травня 2020 року і враховуючи його перебування на лікарняному з 28 серпня по 07 вересня 2020 року -  останнім днем подачі скарги є 08 вересня 2020 року. 
Водночас захисником також не наведено обґрунтованих доводів про те, що саме перешкодило йому подати касаційну скаргу в період з 29 травня по 28 серпня 2020 року. 
Поряд з цим, положення ч.2 ст. 426 КПК в частині оскарження судового рішення протягом трьох місяців з дня отримання копії судового рішення, стосуються виключно засудженого, який утримується під вартою, але не інших учасників провадження, зокрема сторони захисту. 
Інших причин пропуску строку, які б касаційний суд міг визнати поважними, у поданому клопотанні захисником  не наведено.
Згідно з положеннями п.3 ч.3 ст.429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення. 
З урахуванням наведеного, касаційна скарга захисника ОСОБА_4 підлягає поверненню.
Прохання захисника ОСОБА_4 про передачу даного клопотання з матеріалами касаційної скарги на розгляд до Великої Палати Верховного Суду відповідно статей 434-1, 434-2 КПК, не може бути розглянуто Судом у даному провадженні, оскільки таке питання вирішується судом касаційної інстанції після прийняття рішення про відкриття касаційного провадження за скаргою та під час розгляду кримінального провадження в касаційному порядку. 
Керуючись ст.429 КПК України, Суд
постановив:
У поновленні строку касаційного оскарження вироку Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 грудня 2017 року та ухвали  Львівського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року захиснику ОСОБА_4 відмовити.
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 , на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 грудня 2017 року та ухвалу  Львівського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року, разом з клопотанням та усіма доданими до них матеріалами повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

 
ОСОБА_6 каровець                                     ОСОБА_2                          ОСОБА_3