КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД   

Апеляційне провадження:                                                        Доповідач - Ратнікова В.М.
22-ц/824/14630/2020             
                                      
                                      П О С Т А Н О В А
 
                            І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
                 м. Київ                                                                                          Справа №755/14954/20

18 листопада 2020 року Київський апеляційний суд у складі  колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді    -  Ратнікової В.М.
суддів                         -  Борисової О.В.
                                    -  Левенця Б.Б.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року, постановлену під головуванням судді Галаган В.І., про повернення позовної заяви у  справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства ПП "Юс-Центр", треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном, -
в с т а н о в и в:
 
12 жовтня 2020 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Приватного підприємства ПП "Юс-Центр", треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні майном.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного підприємства ПП "Юс-Центр", треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном - повернуто суб`єкту звернення.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 28 жовтня 2020 року позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що ухвала про повернення позовної заяви  є незаконною, необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права.  
Вказала, що система «Електронний суд» працює в місцевих судах України на що суд першої інстанції  уваги не звернув та помилково повернув позовну заяву.
Звертає увагу на те, що в листі від 16.03.2020 року №9рс-186/20 Рада суддів України, з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України корона вірусу COVID-19», рекомендувала подавати до суду всі необхідні документи в електронному вигляді на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі «Електронний суд», поштою, факсом або через дистанційні засоби зв`язку.  
Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.
У відповідності до вимог статті 353, 369 ЦПК України,  апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви позивачеві (заявникові), що є об`єктом апеляційного оскарження, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає  задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Приватного підприємства ПП "Юс-Центр", треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном.
Вказану позовну заяву було подано позивачкою через систему «Електронний суд».
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного підприємства ПП "Юс-Центр", треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном - повернуто суб`єкту звернення.
Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд  першої інстанції посилався на те, що до початку функціонування в Україні Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, всі документи мають подаватися до суду в паперовому вигляді, а письмові заяви повинні мати власноручний підпис заявника. Разом з тим, Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система не функціонує, позовна заява подана у електронній формі та/або без накладення електронного цифрового підпису, тому заява не приймається до розгляду і повертається позивачу. В обґрунтування вказаних висновків послався на ухвали Верховного Суду від 28 лютого 2019 року у справі № 522/1959/17 та від 07 березня 2019 року у справі № 163/207/17.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, так як вони  не  ґрунтуються на вимогах процесуального права з огляду на наступне.
Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.  
Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена права на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
Частинами 5, 6 статті 43 ЦПК України встановлено, що документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення форм процесуальних документів відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.
Згідно п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України, заява повертається у випадку, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.
З позовної заяви вбачається, що вона не містить підпису позивачки ОСОБА_1 , при цьому на кожному аркуші міститься друкований напис "Документ сформований в системі "Електронний суд" 11.10.2020".
Згідно із ч.ч.1,4,8,13 статті 14 ЦПК України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Реєстрація в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі. Особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, можуть подати процесуальні, інші документи, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", якщо інше не передбачено цим Кодексом. Особливості використання електронного цифрового підпису в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі визначаються Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему затверджується Вищою радою правосуддя за поданням Державної судової адміністрації України та після консультацій з Радою суддів України. Право на подачу документів в електронній формі із використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи визначено у статті 43 ЦПК України.
Станом на дату подання позовної заяви Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система не почала функціонувати.
Згідно із пп.15.1 п. 15 ч.1 розділу ХІІІ "Перехідні положення" ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі.
Поряд з цим, згідно з ч.ч.1,2,6,14,15 розділу ХІ "Підсистема електронного суду" Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року №30, обмін електронними документами між судом, ОСП, фізичними особами та учасниками судового процесу забезпечується засобами підсистеми електронного суду.
 Учасники судового процесу за допомогою зареєстрованого електронного кабінету можуть надсилати копії електронних документів іншим учасникам судової справи, крім випадків, коли інший учасник не має зареєстрованого електронного кабінету, подавати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, а також отримувати судові рішення та інші електронні документи.
Документи подаються за допомогою електронного кабінету в форматі ЕД та ЕКПД. Суди та ОСП приймають подані ЕД як оригінали документів, а ЕКПД, як завірені копії оригіналів документів та можуть вимагати надання їх оригіналів для перевірки.
Всі електронні документи, що надходять до суду та ОСП автоматично розміщуються у відповідному реєстрі електронної кореспонденції АСДС. Їхня реєстрація здійснюється за загальними правилами реєстрації вхідної кореспонденції, визначеними відповідними інструкціями з діловодства
Відповідальний працівник суду або ОСП перед реєстрацією документів, що надійшли в електронній формі, повинен переконатися в тому, що електронний документ доступний для перегляду, адресований органу та оформлений відповідно до вимог законодавства. У разі реєстрації отриманого документу його авторові автоматично надсилається відповідне повідомлення. В іншому випадку авторові надсилається повідомлення із зазначенням причини відмови в реєстрації документа.
Згідно із п.1 розділу ХХ "Прикінцеві положення" Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року №30, це Положення набирає чинності з 15 березня 2018 року для органів системи правосуддя у наступному порядку:
1.2. Норми цього Положення щодо використання інших передбачених цим Положенням підсистем, використання яких не є обов`язковим для роботи модулю автоматизованого розподілу, набирають чинності для відповідних судів з наступного дня після дати запровадження підсистем у такому суді згідно з Графіком запровадження підсистем автоматизованої системи документообігу суду в тестову (пілотну) експлуатацію, затвердженого ДСА України.
1.3. Норми цього Положення щодо використання інших передбачених цим Положенням підсистем, використання яких не є обов`язковим для роботи модулю автоматизованого розподілу, набирають чинності для інших судів у разі неприйняття Вищою Радою правосуддя Положення про Єдину інформаційно-телекомунікаційну систему у встановлений законом строк з наступного дня після відповідної календарної дати. Всі підсистеми та модулі, зазначені в цьому Положенні, з дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи можуть перейти до її складу.
1.4. Підключення судів загальної юрисдикції до модулю автоматизованого розподілу та інших підсистем, передбачених цим Положенням проводиться адміністратором поступово з 15 березня до 1 грудня 2018 року згідно затвердженого ДСА України Графіка запровадження підсистем автоматизованої системи документообігу суду в пілотну (тестову) експлуатацію.
1.5. Для судів загальної юрисдикції, до їх підключення до модуля автоматизованого розподілу та інших підсистем, є чинними норми цього Положення в редакції від 15.09.2016 року.
Згідно графіку (Додаток 1 до наказу ДСА України від 02 липня 2018 року №339) місцеві загальні суди міста Києва підключенні до модуля автоматизованого розподілу справ та інших підсистем автоматизованої системи документообігу суду 10 липня/серпня 2018 року.
З зазначеного слідує, що подання документів, зокрема позовних заяв, в електронній формі передбачено чинним розділом "Підсистема електронного суду" Положення про автоматизовану систему документообігу суду, а відтак у разі дотримання особою необхідних умов такі звернення є оригіналами і підлягають розгляду.
Наказом ДСА України від 01 червня 2020 року №247, з урахуванням змін згідно із наказом від 17 червня 2020 року, визначено, зокрема, наступне:
1. Запровадити з 1 червня 2020 року в дослідну експлуатацію підсистеми "Електронний суд" та "Електронний кабінет" (далі - Підсистеми) у всіх місцевих, апеляційних судах України (крім Київського апеляційного суду) та Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, та з 01 липня 2020 року - в Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду (далі - пілотні суди).
2. Пілотним судам у ході проведення дослідної експлуатації Підсистем керуватися вимогами, визначеними в Положенні про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженому рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 №30 (із змінами), у частині функціонування Підсистем.
З огляду на викладене, суд першої інстанції, вирішуючи питання про те чи підписана позовна заява і чи підлягає вона прийняттю до розгляду як оригінал, мав перевірити спосіб її подання, а саме: через систему "Електронний суд", доступ до якої можливий з використанням особистого ключа (електронного підпису), що ідентифікує особу на етапі реєстрації в системі, чи іншим чином, який не може бути визнаний допустимим способом звернення до суду.
Аналогічні висновки містяться в постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 06 серпня 2020 року у справі №160/1841/19, а в силу ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції на те, що оскільки Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система не почала функціонувати, то позовна заява   ОСОБА_1 не може бути прийнята до провадження і повертається позивачці,  є помилковим.
Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що надсилання процесуальних документів в електронному вигляді передбачає використання сервісу «Електронний суд», розміщеного за посиланням: https://cabinet.court.gov.ua/login, відповідно з попередньою реєстрацією офіційної електронної адреси (Електронного кабінету) та з обов`язковим використанням власного електронного підпису.
Отже, альтернативою звернення учасників справи до суду із позовними заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи або його представником, безумовно є звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним електронним підписом учасника справи через Електронний кабінет. Водночас здійснити реєстрацію офіційної електронної адреси (Електронного кабінету) за відсутності власного електронного підпису неможливо. Тому усі документи, що надійшли до суду саме через зазначений сервіс вважаються такими, що подані  особою  з використанням власного електронного підпису.
Враховуючи те, що подання документу через систему "Електронний суд" без використання власного електронного цифрового підпису є неможливим, суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку, що позовна заява ОСОБА_1 не містить належного підпису особи, яка її подає.
Колегія суддів також вважає помилковим посилання суду першої інстанції  в оскаржуваній ухвалі на ухвали Верховного Суду від 28 лютого 2019 року у справі № 522/1959/17 та від 07 березня 2019 року у справі № 163/207/17, оскільки у вказаних справах було надіслано касаційні скарги на судові рішення на електронну адресу Верховного Суду без застосування електронного цифрового підпису.
Поряд з цим, подання документу на електронну адресу суду та подання документу через Підсистему електронного суду є різними способами подання. Подання документу через Підсистему електронного суду забезпечує ідентифікацію особи та визнається як належний спосіб звернення до суду.
За таких обставин, колегія суддів  вважає, що передбачені законом підстави для повернення позовної заяви позивачці у суду  першої інстанції були відсутні, а отже доводи апеляційної скарги про неправильність  висновків суду першої інстанції та  порушення  судом першої інстанції  при постановленні оскаржуваної ухвали норм процесуального права є обґрунтованими.
Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Аналізуючи зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року постановлена з порушенням норм  процесуального права, а тому за правилами ст. 379 ЦПК України  підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 379, 381 - 382, 384 ЦПК України, суд,-
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року про повернення позовної заяви - скасувати.
Справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства ПП "Юс-Центр", треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
              Головуючий:                                              Судді: