ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2020 р.	Справа № 638/10460/17	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Рєзнікової С.С. ,  Мельнікової Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.
          розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, ОСОБА_1 на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.12.2017 року, головуючий суддя І інстанції: Подус Г.С., пр. Перемоги, 52в, м. Харків, Харківська, 61202, повний текст складено 06.12.17 року по справі № 638/10460/17
          за позовом               ОСОБА_1  
          до              Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова                      
          про оскарження рішень та дій суб`єкта владних повноважень,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з адміністративним позов до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, в якому просила суд:
- визнати рішення та дії Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про зменшення пенсійних виплат та стягненні коштів "переплаченої пенсії" - незаконними та скасувати з моменту їх прийняття;
- зобов`язати відповідача усунути наслідки прийнятих незаконних рішень;
- судовий збір стягнути з відповідача.
Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.12.2017 частково задоволено позов.
Визнано рішення Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 01.08.2017 року №929 про утримання переплати з вересня 2017 року у розмірі 20% - незаконним та скасовано. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова судовий збір на користь ОСОБА_1 у розмірі 320 грн.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем та відповідачем подано апеляційні скарги.
Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.03.2018 апеляційну скаргу Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова залишено без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.12.2017 по справі № 638/10460/17 скасовано в частині відмови у задоволенні позову.
Прийнято в цій частині нову постанову, якою визнано протиправними дії щодо зменшення розміру пенсії без прийняття відповідного рішення відповідно до діючого законодавства.
Зобов`язано Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова відновити виплату пенсії у встановленому раніше розмірі.
В іншій частині постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.12.2017 залишено без змін.
Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач оскаржив його до Верховного суду.
Постановою Верховного Суду від 18.08.2020, касаційну скаргу Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова задоволено частково.
Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2017 року у частині, в якій позов задоволено та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2018 року в частині, в якій залишено без змін постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2017 року – залишено без змін.
Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2018 року в іншій частині, а саме, в якій скасовано постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2017 року та ухвалено рішення, яким визнано протиправними дії щодо зменшення розміру пенсії без прийняття відповідного рішення відповідно до діючого законодавства, зобов`язано Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова відновити ОСОБА_1 виплату пенсії у встановленому раніше розмірі – скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2020 справу № 638/10460/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про оскарження рішень та дій суб`єкта владних повноважень прийнято до свого провадження та призначено до апеляційного розгляду.
Обґрунтовуючи  вимоги  апеляційної   скарги   позивач посилається  на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі та просить скасувати оскаржувану постанову в частині відмови в задоволенні позову та прийняти в цій частині нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.
Також, обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм права та просить скасувати оскаржувану постанову в частині задоволення позову та прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до протокольної ухвали від 19.11.2020 у зв`язку з неприбуттям учасників справи у судове засідання колегія суддів ухвалила апеляційний розгляд справи продовжити в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, з урахуванням наступного. 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що протоколом № 423 від 01.03.2002 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 12.02.2002.
04.02.2004 позивач звернулася до відповідача, Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова із заявою про перерахунок пенсії від стажу та заробітку, до заяви додала довідку підприємства "Укрторгбуд" №54 від 27.12.2001, довідку підприємства "Інформ-Авіа-Центр" №63 від 15.01.2004, копію свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи, копію трудової книжки та довідки з підприємств "Інформ-Авіа-Центр" №62 від 15.01.2004, "Укрторгбуд" №153 від 27.12.2001.
11.01.2006 ОСОБА_1 звернулась до управління із заявою про перерахунок пенсії від стажу та заробітку, до заяви надала копію свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи, довідку підприємства "Укрторгбуд" б/н та дати про суми заробітку з січня 1992 року по січень 1995 року.
Позивач 21.01.2008 року надала до управління заяву про перерахунок пенсії від стажу та заробітку, до заяви надала копію свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи, копію трудової книжки.
13.01.2011 року позивач звернулась до управління із заявою про перерахунок пенсії від стажу та заробітку. Розмір пенсії склав 3246,56 грн. При перерахунках пенсії позивачу застосована середня заробітна плата за 2007 рік.
Не погодившись з вказаним розрахунком. ОСОБА_1 оскаржила його до суду.
Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.06.2011 по справі № 2а-6253/11 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано управління ПФУ в Дзержинському районі м. Харкова здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 за віком від стажу та заробітку, відповідно до ч. 4 ст. 42 ЗУ "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" з урахуванням середньомісячної заробітної плати за 2010 рік та провести відповідні виплати.
21.06.2011 управління отримало постанову Дзержинського районного суду від 10.06.2011 року по справі № 2а-6253/11.
21.04.2015 позивач повідомила управління про те, що станом на 21.04.2015 вона не працює, підприємницькою діяльністю не займається. Надала копію трудової книжки, де записом за № 21 від 31.05.2001 звільнена за власним бажанням (приказ № 11/к від 29.05.2001 року) та копію повідомлення про припинення підприємницької діяльності від 12.03.2015 року № 04-13-10/8739.
На підставі Наказу Пенсійного фонду України від 25.08.2015 року № 140 та наказу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 28.08.2015 № 109 "Про проведення перевірки за результатами співставлення даних в автоматизованих системах в 2015 році" проведено перевірку правильності нарахування пенсійних виплат.
Відділом персоніфікованого обліку управління надано довідку з бази даних системи персоніфікованого обліку на ОСОБА_1 , виявилося, що відомості на позивача в базі відсутні.
Управлінням проведено перевірку довідок про заробітну плату підприємства "Укрторгбуд" (акт № 27 від 22.02.2017) згідно акту встановлено, що суми заробітної плати у довідці без № та дати та у довідці № 54 від 27.12.2001, що надані КП "Укрторгбуд" повністю не співпадають з перевіреними первинними бухгалтерськими документами.
Крім того, проведено перевірку довідки про заробітну плату підприємства "Інформ- Авіа-Центр" від 15.01.2004 року № 63 за період 06.04.1998 по 01.06.2001 (акт № 36 від 07.03.2017 року) встановлено, що суми заробітної плати не відповідають первинним документам.
07.02.2017 управління отримало постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2012 по справі № 2а-6253/11/2011, якою апеляційну скаргу управління задоволено, постанову Дзержинського районного суду від 10.06.2011 скасовано.
Відповідно, управлінням здійснено перерахунок/коригування пенсії та при розрахунку пенсії застосовувалась середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік яка становить 1197,91 грн.
Управлінням прийнято рішення № 160727/204 від 03.04.2017 про проведення пенсійної справи у відповідність. Розмір пенсії після перерахунку склав 1628,08 грн.
Листом від 30.06.2017 за № 4013-02-1/49 повідомлено ОСОБА_1 про існуючу переплату пенсії.
У зв`язку з ненаданням позивачем жодних документів та згоди, рішенням від 01.08.2017 року № 929 Шевченківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Харкова прийнято рішення про утримання переплати з вересня 2017 року у розмірі 20 %. Про що повідомлено позивача листом від 02.08.2017 року № 5885-02-1/49.
Колегія суддів зазначає, що за наслідками судового оскарження рішення від 01.08.2017 № 929 Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова до судів першої, апеляційної та касаційної інстанції, Верховний суд у своїй постанові від 18.08.2020 дійшов висновку, що оскільки  не встановлено обставин, за яких допускається стягнення відповідачем з пенсіонера зайво виплачених сум пенсій, зокрема не надано доказів про вчинення саме ОСОБА_1 зловживань (недобросовісності), що призвели до безпідставної виплати її сум пенсії, то відсутні у відповідача підстави для утримання з позивачки надміру виплачених сум пенсій, відтак наявні підстави для скасування рішення Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 01 серпня 2017 року №929 щодо утримання з пенсії позивачки переплати у розмірі 20 % її пенсії.
Таким чином, постановою Верховного Суду від 18.08.2020, постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2017 року у частині, в якій позов задоволено та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2018 року в частині, в якій залишено без змін постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2017 року – залишено без змін щодо визнання незаконним та скасування рішення Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 01.08.2017 року №929 про утримання переплати з вересня 2017 року у розмірі 20%. 
Тобто, в означеній частині рішення суду першої інстанції набрало чинності та не підлягає перегляду.
Колегія суддів зазначає, що підставою для скасування постанови Харківського апеляційного адміністративного суду в частині, Верховний Суд зазначив, що судом апеляційної інстанції не зазначено, в чому саме полягає порушення процедури прийняття рішення Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 03.04.2017 № 160727/204, а лише зазначено, що позивача не було повідомлено про його прийняття. Не надано оцінки доводам відповідача щодо того, що однією з підстав зменшення виплат ОСОБА_1 було отримання відповідачем 07.02.2017 постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2012 № 2а-6253/11/2011 та здійснення на виконання цього судового рішення перерахунку пенсії позивачки. Вказано, що суду апеляційної інстанції необхідно дати оцінку вказаним обставинам та перевірити, з якого часу та в якій спосіб відповідачем здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 на виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2012 № 2а-6253/11/2011, чи здійснювалось утримання переплати пенсії в результаті такого перерахунку. 
Приходячи до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про визнання рішення та дій Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова  про зменшення пенсійних виплат незаконними, скасування з моменту їх прийняття та зобов`язання відповідача усунути наслідки прийнятих незаконних рішень, колегією суддів враховано наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.
У відповідності до вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року №22-1 (п.п.2.1, 2.10) (далі - Порядок), до заяви про призначення (перерахунок) пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж та довідка про заробітну плату особи за період страхового стажу до 01.07.2000 року, а починаючи з 01.07.2000 року індивідуальні відомості про застраховану особу надаються відділом персоніфікованого обліку.
Також передбачено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
Відповідно до п.4.2 Порядку, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Згідно з приписами ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.
Тобто, саме на Пенсійний фонд покладено обов`язок щодо здійснення виплат пенсій з урахуванням вимог пенсійного законодавства, а також щодо контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, що виключає можливість виплати пенсій, виплата яких не передбачена чинним законодавством, навіть за умови послідуючого відшкодування відповідних втрат Пенсійного фонду сторонніми особами.
Коллегія суддів зазначає, що рішення відповідача від 03.04.2017 № 160727/204 про приведення пенсійної справи ОСОБА_1 у відповідність прийнято за результатами опрацювання інформації, яка перебувала в наявності пенсійного органу, зокрема рішення Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2012 по справі № 2а-6253/11/2011, яке надійшло до управління 07.02.2017. Розмір пенсії після перерахунку зменшився та склав 1628,08 грн.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.
Тобто, управлінням здійснено перерахунок/коригування пенсії, з урахуванням ст. 254 КАС України, оскільки не виконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену Законом. 
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправних дій відповідача з виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2012 по справі № 2а-6253/11/2011, що в подальшому стало підставою для винесення спірного рішення управління 03.04.2017 № 160727/204 про приведення пенсійної справи у відповідність шляхом встановлення зменшеного розміру пенсії в сумі 1628,08 грн. та встановлення її переплати за період з 01.01.2004 по 30.04.2017 у розмірі 319840,08 грн., оскільки вказаний перерахунок здійнено на виконання рішення суду, відповідно до норм чинного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст.43 Закону №1058-ІУ перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Однак, колегія суддів зазначає, що згідно з п.4 Розділу ХУ "Прикінцеві положення" Закону №1058-ІУ, у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Таким чином, зменшення розміру належних позивачу пенсійних виплат, в контексті даної спірної ситуації, є неправомірним, оскільки після перерахунку розмір пенсії позивача був зменшений.
Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі "Ковач проти України" від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі "Мельниченко проти України" від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі "Чуйкіна проти України" від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі "Швидка проти України" від 30.10.2014).
Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.
Відповідно до частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
За змістом статті 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.
При вирішенні даної справи суд враховує, що принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (рішення у справі "Moskal v. Poland"). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі "Lelas v. Croatia"). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі "Pincova and Pine v. the Czech Republic", "Gashi v. Croatia", "Trgo v. Croatia").
Враховуючи викладене, з метою відновлення прав, свобод та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, колегія суддів вважає за необхідне зобов`язати відповідача відновити виплату пенсії у встановленому раніше розмірі.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно п.4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції - скасуванню в частині відмови в задоволенні позову з прийняттям в цій частині нової постанови про часткове  задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова  залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.12.2017 року по справі № 638/10460/17  скасувати в частині відмови у задоволенні позову.
          Прийняти постанову, якою зобов`язати Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова відновити ОСОБА_1 виплату пенсії у встановленому раніше розмірі.
В іншій частині постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.12.2017 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	А.О. Бегунц	
Судді	(підпис)  (підпис) 	С.С. Рєзнікова    Л.В. Мельнікова   	
Повний текст постанови складено  27.11.2020 року