КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
вул. Солом`янська, 2-а, м. Київ, 03110
факс 284-15-77 e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Унікальний номер справи № № 367/3445/19                           Апеляційне провадження № 22-ц/824/12395/2020            	        Головуючий у суді першої інстанції - Оладько С.І. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.	
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
24 листопада 2020 року Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач                                 Оніщук М.І.,
судді                                                     Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1   на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 24 червня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,
 
В С Т А Н О В И В:
 
У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , згідно з яким просив стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі 1/4  частини заробітку (доходу) на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше 50% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку щомісяця, з дня подання заяви і до повноліття дитини.
В обґрунтування заявлених вимог вказував, що він та ОСОБА_2 є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
При цьому, відповідно до рішення Ірпінського міського суду Київської області від 30.05.2018 року місце постійного проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначене з батьком ОСОБА_1 .  
Разом з тим, позивач, зазначав, що, незважаючи на встановлений Сімейним кодексом України обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, відповідач не надає матеріальної допомоги для забезпечення потреб дитини.
В свою чергу, як зауважував позивач у своєму позові, дитина потребує значних коштів на її утримання як у зв`язку із навчанням, так і через необхідність всебічно розвиватися та оздоровлюватися.
За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що відповідач має задовільні матеріальне становище та стан здоров'я, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просив задовольнити в повному обсязі. 
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 24.06.2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового віку для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, а саме з 03.05.2019 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 124-126).
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.
Так, в обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не врахував, що стягнення з відповідача аліментів на другого неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , припиниться у вересні 2020 року.
Крім того, судом першої інстанції не досліджено жодних документів про рівень доходів відповідача, яка, у свою чергу, має достатні фінансові можливості, але добровільно не виконує своїх батьківських обов`язків (а.с. 161-164).
Ухвалою Київського апеляційного суду від 04.09.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 06.10.2020 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
22.10. 2020 року до суду апеляційної інстанції надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу, в якому він, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільних дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
При цьому, рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 30.05.2018 року місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено з батьком - ОСОБА_1 . 
Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, зазначав, що, незважаючи на встановлений Сімейним кодексом України обов`язок відповідача утримувати свою дитину до досягнення ними повноліття, він одноособово здійснює вказані обов`язки, в той час як дитина потребує значних коштів на її утримання як у зв`язку із навчанням, так і через необхідність всебічно розвиватися та оздоровлюватися.
Так, відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Тлумачення положень статті 180 СК України свідчить, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні,чи їх шлюб розірвано.
При цьому, аналіз глави 15 СК України дозволяє зробити висновок, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. 
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частиною першою статті 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:  стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною другою статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
При цьому, як передбачено ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»,  з 01.01.2020 року для дітей віком від 6 до 18 років прожитковий мінімум становить 2 218 грн. 00 коп.
Частково задовольняючи позов та стягуючи з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 у розмірі 1/8 частини з усіх видів  заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, суд першої інстанції виходив з того, що на примусовому виконанні у Києво-Святошинському РВ ДВС ГТУЮ у Київській області перебуває виконавчий лист № 367/1581/15-ц від 13.05.2017 року, виданий Апеляційним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 04.03.2015 року і до повноліття дитини.
Разом з тим, мотивуючи своє рішення про часткове задоволення позову наявністю виконавчого провадження з примусового виконання вищенаведеного виконавчого листа, суд першої інстанції не врахував, що сплата аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , припиняється у вересні 2020 року у зв`язку з досягненням останнім повноліття.
Будь-якого іншого обгрунтування присудження до стягнення аліментів саме у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку, окрім вищенаведеного, оскаржуване судове рішення не містить.
У свою чергу, відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Положення указаної Конвенції визначають також, що першочергова увага має приділятися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Крім того, Європейський суд з прав людини в своїй практиці також керується саме вищезгаданими приписами Конвенції та покладає в основу своїх рішень принцип дотримання «якнайкращих інтересів дитини».
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець та отримує дохід від своєї діяльності.
При цьому, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили як про безумовну відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини, так і про те, що він є непрацездатною особою.
Однак, визначаючи розмір аліментів у сумі 1/8 частини з усіх видів  заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, суд першої інстанції недотримався принципу «якнайкращих інтересів дитини», оскільки визначена сума аліментів апріорі не може забезпечити першочергові потреби дитини.
Таким чином, встановивши вищевказані фактичні обставини справи, належним чином дослідивши наявні у справі докази, в їх сукупності, та проаналізувавши означені вище норми права, які регулюють виниклі правовідносини сторін, суд апеляційної інстанції, враховуючи  відсутність перешкод для виконання відповідачем обов`язку по утриманню власної дитини у повному обсязі і сплати аліментів в розмірі, достатньому для забезпечення дитині можливості нормального розвитку, приходить до висновку про обгрунтованість заявлених позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, а саме з 03.05.2019 року та до досягнення дитиною повноліття.
Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).
Таким чином, ухвалене судом першої інстанції рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.
Також, слід зазначити, що з урахуванням положень п. 3 ч. 6 ст. 19 та п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1   - задовольнити.
Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 24 червня 2020 року - скасувати.
Ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини  - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2  ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку щомісячно, починаючи з 03 травня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття. 
Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
 
Суддя-доповідач                                                             М.І. Оніщук
 
Судді                                                                                  В.А. Шебуєва                      
 
Г.В. Крижанівська