ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 752/12677/20                                                                 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2020 року                                                                     м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді            Ключковича В.Ю.,
суддів          Парінова А.Б.,                 
                                                                                                            Беспалова О.О.,          
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 18 вересня 2020 року (прийняте за наслідком розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, суддя Шевченко Т.М.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови в справі про порушення митних правил, -

                                               В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби, в якому просила скасувати постанову в справі про порушення митних правил №2051/10200/18 від 06 грудня 2018 року.
Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 18 вересня 2020 року відмовлено в задоволенні позову.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18.09.2020 та прийняти нове рішення по справі, яким скасувати постанову відповідача в справі про порушення митних правил № 2051/10200/18 від 06.12.2018.
В апеляційній скарзі позивач вказує, що нею не заперечується факт перевищення десятиденного строку транзитного перевезення транспортного засобу, однак, із посиланням на приписи п. 9-3 розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України вважає, що вона звільняється від відповідальності за дотримання строків та умов (вимог) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту.
25.11.2020 до суду апеляційної інстанції від Північної митниці Держмитслужби (як правонаступника відповідача) надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.
Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, 22 листопада 2018 року у зону митного контролю митного посту «Нові Яриловичі» митниці у напрямку «виїзд з митної території України» заїхав автобус марки «MAZ 251062» н.з. НОМЕР_1 , в якому у якості пасажира митний кордон перетинала ОСОБА_1 .
Здійсненою перевіркою по центральній базі даних ЄАІС ДФС та АСМО «Інспектор» встановлено, що ОСОБА_1 10 вересня 2018 року в зоні діяльності Чернігівської митниці ДВС було ввезено на митну територію України в митному режимі транзиту транспортний засіб особисто користування марки «RENAULT ESPACEР» р.н. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 .
ОСОБА_1 повинна була доставити товар «транспортний засіб особистого користування марки «RENAULT ESPACEР» р.н. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , оформлений 10 вересня 2018 в митному режимі транзиту, до митниці призначення в строк до 20.09.2018.
Проте, ОСОБА_1 на митний пост не прибула. Також, посадовими особами відповідача встановлено, що позивачем перевищено передбачений ст.95 МК України строк транзитного перевезення автомобіля марки «RENAULT ESPACEР» р.н. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 .
22.11.2018 головним державним інспектором УПМП та МВ Чернігівської митниці ДФС складено протокол про порушення митних правил №2051/10200/18, примірник якого ОСОБА_1 отримала одразу 22.11.2018 (а.с.51-52, т.1).
В протоколі про порушення митних правил №2051/10200/18 від 22.11.2020 зазначено, що розгляд справи відбудеться 06.12.2018 о 11 год. 00 хв.
Також, додатком до протоколу про порушення митних правил №2051/10200/18 від 22.11.2020 є пояснення ОСОБА_1 (а.с.53, т.1).
Постановою заступника начальника Чернігівської митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Литвиненка В.В. від 06 грудня 2018 року ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні ПМП, передбаченого ч. 3 ст. 470 МКУ, та на неї накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн.
Копію постанови від 06 грудня 2018 було направлено супровідним листом від 11.12.2018 №7458/25-70-20-02.
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 1401705173875 лист митниці від 11.12.2018 № 7458/25-70-20-02 та копію постанови від 06 грудня 2018 року було вручено позивачу 17.12.2018 (а.с.36, т.1).
Вважаючи постанову в справі про порушення митних правил №2051/10200/18 від 06 грудня 2018 року протиправною, позивач звернулася з даним позовом до суду.
При ухваленні рішення від 18 вересня 2020 року Голосіївським районним судом м.Києва, розглянувши справу по суті позовних вимог, зроблено висновки, що позивач не оскаржувала постанову митниці від 06.12.2018, тому вона набрала законної сили з 17.12.2018, а позивачка повинна була оплатити штраф до 02.01.2019, і у разі сплати позивачем штрафу у неї не було б необхідності сплачувати добровільний внесок при митному оформленні спірного транспортного засобу.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
При цьому, згідно ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, положення процесуального закону пов`язують початок перебігу строку звернення до суду або з дня, коли особа дізналася про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, або з дня, коли особа могла дізнатися їх порушення.
У свою чергу, приписи ч. 1 ст. 529 Митного кодексу України визначають, що постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.
У свою чергу, за правилами ч. 4 ст. 529 МК України скарга (адміністративний позов) на постанову митного органу у справі про порушення митних правил подається у строк, встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі пропуску цього строку з поважних причин він за заявою особи, яка подає скаргу (адміністративний позов), може бути поновлений відповідно митницею, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, або судом.
Відповідно до ст. 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Крім того, згідно ч. 2 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Тобто, приписи статті 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як і статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України пов`язують початок перебігу строку на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення з моментом її прийняття. 
Відтак, строк на оскарження такої постанови спливає через десять днів з дня її прийняття уповноваженим органом.
Як вбачається з матеріалів справи, постановою заступника начальника Чернігівської митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Литвиненка В.В. в справі про порушення митних правил №2051/10200/18 від 06 грудня 2018 року ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні ПМП, передбаченого ч. 3 ст. 470 МКУ, та на неї накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн.
Копію постанови від 06 грудня 2018 в справі про порушення митних правил №2051/10200/18 було направлено супровідним листом від 11.12.2018 №7458/25-70-20-02.
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 1401705173875 лист митниці від 11.12.2018 № 7458/25-70-20-02 (з копією постанови від 06 грудня 2018 року в справі про порушення митних правил №2051/10200/18) було вручено позивачу 17.12.2018 (а.с.36, т.1).
Також, направлення 12.12.2018 Чернігівською митницею ДФС на адресу ОСОБА_1 копії постанови від 06 грудня 2018 року в справі про порушення митних правил №2051/10200/18 підтверджується супровідним листом Чернігівської митниці ДФС від 11.12.2018 № 7458/25-70-20-02 (а.с.35, т.1); витягом з журналу обліку відправленої кореспонденції за 12.12.2018 (а.с.37, т.1); списком згрупованих поштових відправлень №3102 (а.с.38, т.1).
Отже, твердження позивача про те, що нею не отримувалася копія постанови від 06 грудня 2018 року в справі про порушення митних правил №2051/10200/18 спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Крім того, позивач була повідомлена належним чином про те, що 06.12.2018 об 11 год. 00 хв. відбудеться розгляд справи про порушення митних правил, що підтверджується підписом ОСОБА_1 в протоколі про порушення митних правил №2051/10200/18 від 22.11.2020 (а.с.51-52, т.1).
Разом з тим, із даним позовом ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва 30 червня 2020 року, що підтверджується відбитком штемпелю на поштовому конверті з ШКІ 0311518230579 (а.с.18А, т.1)
Посилання позивача на те, що постанова про накладення адміністративного стягнення в справі про порушення митних правил від 06.12.2018 прийнята без її участі, та на те, що про наявність виконавчого провадження позивач дізналася лише 24.06.2020 є необґрунтованими та відхиляються колегією суддів, оскільки позивач була повідомлена належним чином про те, що 06.12.2018 об 11 год. 00 хв. відбудеться розгляд справи про порушення митних правил (що підтверджується підписом ОСОБА_1 в протоколі про порушення митних правил №2051/10200/18 від 22.11.2020 (а.с.51-52, т.1)) та копію постанови від 06 грудня 2018 року в справі про порушення митних правил №2051/10200/18 було вручено позивачу 17.12.2018 (а.с.36, т.1).
Окремо, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне підкреслити, що в додатках до позовної заяви відсутній будь-який доказ на підтвердження того, що лист ДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві від 12.06.2020 був отриманий позивачем саме 24.06.2020, крім того, відповідно до змісту вищевказаного листа стає зрозуміло, що позивач направляла разом з запитом до ДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві копії квитанцій про сплату добровільного внеску у розмірі 8500, 00 грн. та просила завершити виконавче провадження, отже, суд апеляційної інстанції приходить висновку, що про винесену постанову у справі про порушення митних правил та про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 було відомо ще до 24.06.2020.
Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Згідно зі статтею 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 07 липня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху виключно з підстав несплати судового збору.
Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 13 липня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній адміністративній справі.
Однак, в порушення вимог КАС України, судом першої інстанції не вирішено питання щодо поновлення пропущеного позивачем строку звернення до суду.
Крім того, судом першої інстанції не розглянуто клопотання Північної митниці Держмитслужби (правонаступника Чернігівської митниці Державної фіскальної служби), яке надійшло до суду 25.08.2020 про залишення позову без розгляду, не надано йому оцінки і в рішенні Голосіївського районного суду м.Києва від 18 вересня 2020 року.
За таких обставин, не вирішивши питання про поновлення/відмови у поновленні позивачу строку на звернення до суду з даним позовом, не розглянувши клопотання Північної митниці Держмитслужби (правонаступника Чернігівської митниці Державної фіскальної служби) про залишення позову без розгляду, розглянувши справу по суті позовних вимог без жодного зазначення обґрунтувань щодо поновлення позивачу такого строку, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо дотримання таких строків та, як наслідок, неправильного вирішення справи.
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно ч. ч. 3, 4 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).
Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000 року, пункт 33).
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про існування об`єктивних та поважних причин, які зумовили несвоєчасне звернення до суду, а його аргументи щодо дотримання строку звернення до суду ґрунтувалися виключно на доводах, що спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. 
Доводи апелянта про неврахування судом першої інстанції того, що із набранням чинності 25.11.2018 Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» з огляду на ст. 58 Конституції України оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки позивачем здійснено митне оформлення транспортного засобу 31.01.2019, суд апеляційної інстанції у межах даного апеляційного перегляду не оцінює, позаяк розгляду справи по суті повинно передувати вирішення питання про дотримання особою строків звернення до суду.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції не повністю встановив фактичні обставини справи та при ухваленні рішення допустив порушення норм процесуального права, помилково вирішивши по суті спір за позовної заявою, яка підлягала залишенню без розгляду у зв`язку з пропуском строків звернення до суду.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду з підстав, встановлених 240 цього Кодексу.
Приписи п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України визначають, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу, зміст яких зазначено вище.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції із залишенням позовної заяви без розгляду.
Керуючись ст.ст. 23, 240, 242-244, 250, 271, 272, 286, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 18 вересня 2020 року скасувати.
Позовну заяву ОСОБА_1 до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови в справі про порушення митних правил залишити без розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя                                                                              В.Ю. Ключкович

Судді                                                                                         А. Б. Парінов

                                                                                                        О. О. Беспалов