Справа № 760/7876/20	 	 	 	Головуючий у 1 інстанції Педенко А..М.	
Провадження № 33/824/2693/2020	 	 	 	Доповідач у 2 інстанції Семенцов Ю.В.	

 
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
            ___________________________________________________________________
 
П О С Т А Н О В А
іменем України
 
15 жовтня 2020 року                                                                                  м. Київ 
 
Суддя Київського апеляційного суду Семенцов Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 01.06.2020 року, якою 
 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою:    АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,                      та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, -
                                                       В С Т А Н О В И В:
Згідно постанови суду, 04 березня 2020 року о 23 год. 10 хв. по вулиці Ушинського, 1 в місті Києві водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив в`їзд під дорожній знак 3.21 «В`їзд заборонено». При перевірці документів було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: а саме: запах алкоголю з порожнини роту; порушення мови; нестійка хода.  Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями                       ОСОБА_1  порушив п. 2.5 ПДР України.
Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 01.06.2020 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафув розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
Не погоджуючись з даною постановою,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову, якою закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Обґрунтовує тим, що суд першої інстанції, всупереч вимог ст. 268 КУпАП розглянув справу про адміністративне правопорушення за його відсутності. Зазначає, що                           01.06.2020 року він з`явився до Солом`янського районного суду м. Києва в судове засідання, однак не був допущений до приміщення суду, у зв`язку з тим, що у працівників судової охорони відсутня інформація щодо судового засідання. Про прийняте судове рішення, дізнався у телефонному режимі, від помічника судді. Вважає, що місцевий суд під час розгляду адміністративної справи не з`ясував важливих обставин справи, складений стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП є безпідставним, оскільки працівниками поліції було порушено процедуру огляду на стан сп`яніння, оскільки йому фактично не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та одразу було запропоновано провести огляд у лікаря-нарколога з причин відсутності технічної можливості провести огляд на місці зупинки транспортного засобу. Разом з тим, вказує, що після складення протоколу, він самостійно звернувся до лікаря-нарколога для відповідного огляду та відповідно висновку щодо результатів медичного огляду жодних ознак сп`яніння виявлено не було, у зв`язку з чим, постанову суду вважає незаконною та необґрунтованою.
Заслухавши пояснення  ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає не лише у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої  наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735, встановлення у правопорушника стану алкогольного чи іншого сп`яніння здійснюється на підставі його огляду, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом. 
У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Висновок суду про доведеність вини  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.
Такий висновок підтверджується оціненими в сукупності місцевим судом доказами щодо всіх обставин справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків, відеозаписом з боді-камери.
При призначенні  ОСОБА_1   адміністративного стягнення місцевий суд, дотримуючись вимог статті 33 КУпАП, врахував характер вчиненого ним правопорушення, обставини його вчинення, особу винного, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність, та наклав на  ОСОБА_1  адміністративне стягнення в межах, встановлених санкцією частини 1 статті                     130 КУпАП.
Вважаю, що накладене місцевим судом адміністративне стягнення на ОСОБА_1  у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить  10200 (десять тисяч двісті) гривень,               з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, є достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.
Отже, місцевий суд відповідно до ст. 280 КУпАП з`ясував всі обставини, що підлягають при розгляді даної справи щодо  ОСОБА_1 , який вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що судом не забезпечено всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, є надуманими, оскільки не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу того, що суд першої інстанції порушив вимоги ст. 268 КУпАП, оскільки розглянув справу за його відсутності, а він не був допущений в суд у зв`язку з відсутністю відомостей про розгляд справи, є необґрунтованими та нічим не підтвердженими. 
Як вбачається з матеріалів справи,  ОСОБА_1 неодноразово повідомлявся про розгляд справи, але судові повістки поверталися до суду у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с. 7, 9).
Також, не заслуговують на увагу і є безпідставними доводи ОСОБА_1 , зазначені в апеляційній скарзі в частині того, що протокол про адміністративне правопорушення є незаконним та відповідно і винесена оскаржувана постанова суду, оскільки він ( ОСОБА_1 ) не перебував в стані алкогольного сп`яніння.
Суд звертає увагу, що  ОСОБА_1 підтвердив вживання алкогольних напоїв, зазначивши в протоколі про адміністративне правопорушення.
З аналізу диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП убачається, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, вже сам по собі утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим і був складений протокол про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 .
Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження в справі, в апеляційній скарзі не наведено.
Таким чином, доводи  ОСОБА_1 , зазначені в апеляційній скарзі,                           не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, постанова Солом`янського районного суду м. Києва від 01.06.2020 року щодо                         ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її скасування апеляційний суд не вбачає, у зв`язку з чим залишає постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
      П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 01.06.2020 року стосовно   ОСОБА_1  - без зміни.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
        Суддя 
Київського апеляційного суду                                                              Ю.В.Семенцов