КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М         У К Р А Ї Н И
 
19 листопада 2020 року                                                                             м. Київ
 
Унікальний номер справи № 359/9381/19
 Апеляційне провадження № 22-ц/824/13647/2020
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:     головуючого  -  Левенця Б.Б.,
суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М., 
за участю секретаря судового засідання - Добровольської Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 липня 2020 року, постановлену під головуванням судді Чирки С.С., по справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» про заміну сторони виконавчого провадження по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Індустріально-експортний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в :
 
У жовтні 2019 року директор ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» Сисин В.В. звернувся до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, а саме стягувача ПАТ «Креді Агріколь Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» по справі № 2-4563/2009.
Заява обґрунтована тим, що 28 грудня 2009 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Індустріально-експортний банк» (ПАТ «Креді Агріколь Банк») суми боргу згідно кредитного договору № 354/710354 від 01 вересня 2008 року у розмірі 123 166,06 грн. та суми сплаченого судового збору в розмірі 1 351,66 грн., а всього 124 517,72 грн. На виконання рішення суду було видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області.
Зазначав, що 30 жовтня 2018 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» було укладено Договір про відступлення права вимоги № ІІІ-2018, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 354/710354 від 01 вересня 2008 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт». За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст. 512, 514 ЦК України та ст. 15  Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 37).
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 липня 2020 року заяву ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. Змінено сторону стягувача виконавчого провадження ВП № 51507052 з ПАТ «Креді Агріколь Банк» на ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» за правом грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 354/710354 від 01 вересня 2008 року (а.с. 84-85).
Не погодившись з ухвалою суду, 17 вересня 2020 року представник ОСОБА_1 - Сирота О.М. направив поштою апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу повністю та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні (а.с. 95-115).
В апеляційній скарзі зазначив, що заявник не надав до суду належних доказів переходу до ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» права вимоги до боржника за кредитним договором № 354/710354 від 01 вересня 2008 року. Суд не звернув уваги на те, що у матеріалах справи відсутні підтвердження повної оплати за Договором відступлення права вимоги на час або після підписання, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за цим договором. Також суд не звернув уваги на відсутність у справі Реєстру прав вимоги за зразком, наведеним у Додатках № 1 до Договору, що становить його невід`ємну частину. Наданий заявником витяг з Реєстру прав вимоги № 1 до Договору є неналежним та недопустимим доказом, не містить відтворення реквізитів «Підпис» сторін договору, відмітку про засвідчення копії та відбиток печатки служби діловодства. Крім того, копія Договору відступлення права вимоги та інші копії документів не засвідчені належним чином.
Звертав увагу на те, що ОСОБА_1 оскаржує рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 грудня 2009 року, на підставі якого було видано виконавчий лист, тому у разі скасування рішення та виконавчого листа підстави для задоволення заяви ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» будуть відсутні. Вважає, що слід зупинити провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.
З огляду на положення ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Особи, які беруть участь у справі, до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. ОСОБА_1 була сповіщена повідомленням її представника - адвоката Сирота О.М. у т.ч. направленням повідомлення на зазначену електронну пошту та телефонограмою, що забезпечують фіксацію такого повідомлення. ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» був сповіщений на зазначену ним електронну пошту і повідомленням особисто представника - Уржумової І.Ю., ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» був сповіщений на зазначену ним електронну пошту і повідомленням особисто його представника - Зміївського О.А. , у т.ч. телефонограмами, що забезпечують фіксацію таких повідомлень. Представник апелянта ОСОБА_1 - адвокат Сирота О.М. 19 листопада 2020 року подав до апеляційного суду письмову заяву в якій просив розглянути подані ним клопотання за відсутності апелянта та його представника (а.с. 143-160).
Поряд з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Мусієнко проти України», № 26976/06).
Зважаючи на вимоги ч. 9 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ст.. 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.
 
Задовольняючи заяву про заміну стягувача у виконавчому провадженні, суд першої інстанції виходив того, що ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» за договором про відступлення права вимоги набуло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 .
Колегія суддів погодилась з таким висновком суду виходячи з наступного.
 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 грудня 2009 року було задоволено позов ПАТ «Індустріально-експортний банк» та стягнуто з ОСОБА_1  на користь ПАТ «Індустріально-експортний банк» суму боргу згідно договору кредиту № 354/710354 в розмірі 123 166,06 грн. та судовий збір в сумі 1 351,66 грн., а всього 124 517,72 грн. (а.с. 25-26).
Постановою державного виконавця Бориспільського ВДВС МУЮ Духновського М.І. від 14 квітня 2010 року було відкрито виконавче провадження ВП № 18600379 з виконання виконавчого листа № 2-4563, виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області 12 березня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Індустріально-експортний банк» 124 517,72 грн. боргу(а.с. 31, 46).
Зі статуту ПАТ «Креді Агріколь Банк» вбачається, що згідно з рішенням Загальних зборів акціонерів банку від 20 січня 2011 року банк змінив своє найменування з ПАТ «Індустріально-експортний банк» на ПАТ «Креді Агріколь Банк» (а.с. 34-35).
Відповідно до Договору про відступлення права вимоги № ІІІ-2018 від 30 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та в строки, встановлені цим договором (а.с. 38-44).
Відповідно до п. 3.1 Договору про відступлення права вимоги право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з дати підписання ними відповідного реєстру прав вимог за зразком, наведених у Додатку № 1 до договору, що становить його невід`ємну частину та складається з обов`язковим зазначенням інформації (реквізитів) за переліком, що містяться в Додатку № 4 до цього договору та зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей по кредитним договорам та їх зобов`язання по договорам забезпечення, що не засвідчені нотаріально.
Відповідно до п. 4.1 вищевказаного Договору вартість прав вимоги, належна до сплати первісному кредитору складає: 3,0 % відсотки від суми заборгованості за портфель авто кредитів та 0,1 % від суми заборгованості за портфель комерційної іпотеки.
Згідно з п. 4.3 Договору про відступлення права вимоги новий кредитор сплачує вартість права вимоги шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок первісного кредитора не пізніше наступного робочого дня, з дати підписання реєстру прав вимоги. 
До заяви було долучено витяг з Реєстру прав вимог № 1 до Договору про відступлення права вимоги № III-2018 від 30 жовтня 2018 року, відповідно до якого первісний кредитор ПАТ «Креді Агріколь Банк»  передав, а новий кредитор ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» прийняв на умовах, визначених Договором, права вимоги, що відступаються до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 354/710354 від 01 вересня 2008 року, загальна сума заборгованості у розмірі 90 223,50 грн. (а.с. 45).
 
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Згідно з ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
За змістом ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
Положення ст. 442 ЦПК України також застосовуються у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Згідно з п. 13 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5,  правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.
Слід зазначити, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.
Отже, звернення правонаступника первісного кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст. 512, 514 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».
Окрім того, норма ст. 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.
Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».
Відповідна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі №370/2464/17.
Отже, оскільки ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» є правонаступником ПАТ «Креді Агріколь Банк» щодо грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором, укладеним між нею та ПАТ «Індустріально-експортний банк» (який змінив назву на ПАТ «Креді Агріколь Банк») № 354/710354 від 01 вересня 2008 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні.
Посилання апелянта на те, що заявник до матеріалів заяви не надав належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення сплати коштів за відступлення права вимоги, як доказ укладення договору відступлення права вимоги, колегія суддів відхилила з огляду на те, що правовідносини за указаним договором про відступлення права вимоги  виникли між первісним кредитором та новим кредитором (фінансовою установою), жодна сторона цього договору не заявила про його не укладення (розірвання, недійсність) у зв`язку з невиконанням умов договору іншою стороною, заявник надав належним чином завірений витяг з Реєстру прав вимог за Договором відступлення права вимоги, в якому указано прізвище, ім`я, по батькові боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника, номер та дата кредитного договору, суми заборгованості.
Доводи апелянта щодо надання заявником до суду не завірених належним чином копій договору та інших документів спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що директор ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» Сисин В.В. подав до суду заяву разом з додатками (в тому числі копією договору про відступлення права вимоги), прошиті та пронумеровані на 15 аркушах, завірені підписом директора та скріплені печаткою ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт».
Колегія суддів перевірила та відхилила доводи представника апелянта про необхідність витребування нових доказів та зупинення провадження у справі, оскільки такі перебувають поза межами предмету доказування при вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження відповідно до положень ст. 442 ЦПК України (а.с. 104-105, 158-165).
Інші доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду першої інстанції не впливають.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 листопада 2020 року було зупинено дію оскаржуваної ухвали на підставі положень частини 4 ст. 359 ЦПК України. За наслідками перегляду оскаржуваної ухвали в апеляційному порядку слід поновити дію ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 липня 2020 року.
 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд -
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 липня 2020 року - залишити без змін.
Поновити дію ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 липня 2020 року.
Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Дата складання повного судового рішення - 20 листопада 2020 року.

Судді Київського апеляційного суду:                                          Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

                                                                                                          В.М. Ратнікова