Постанова 
Іменем України 
 
27 жовтня 2020 року
м. Київ
 
справа № 337/5247/19
провадження № 61-9090св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Червинської М. Є.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідачі: Хортицький районний у м. Запоріжжі Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Олександрівський районний у м. Запоріжжі Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро),
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2020 року у складі судді Ширіна С. А. та постанову Запорізького апеляційного суду від 19 травня 2020 року у складі колегії суддів: Кухаря С. В., Крилової О. В., Полякова О. З.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Хортицького районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 
(м. Дніпро), Олександрівського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про внесення змін в актовий запис про шлюб.
 
Просила зобов`язати Хортицький районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Олександрівський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) внести зміни 
в актовий запис про шлюб ОСОБА_1 , що був складений 21 квітня 1988 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, зазначивши у графі «національність» нареченої ОСОБА_1 «німкеня» замість «росіянка».
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2020 року, залишеною без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 19 травня 2020 року, у відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Хортицького районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Олександрівського районного 
у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про внесення змін в актовий запис про шлюб відмовлено.
 
Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що неможливо встановити в судовому порядку факт щодо належності осіб до певної національності, в зв`язку з чим спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
 
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
У червні 2020 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, 
у якій посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, просила скасувати оскаржені судові рішення та направити справу до суду першої інстанції для продовження рогляду.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що відмовляючи у відкритті провадження 
у справі суд порушив конституційні права в доступі до правосуддя, 
а й процесуальне право на звернення до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а також статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
 
Узагальнені доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
 
У вересні 2020 року Олександрівський районний у м. Запоріжжі Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) подав до Верховного Суду відзив 
на касаційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні касаційної скарги, оскаржувані рішення залишити без змін.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 03 серпня 2020 року у справі відкрито касаційне провадження, витребувано справу із Хортицького районного суду м. Запоріжжя.
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України в редакції, чинній на дату подання касаційної скарги (далі - ЦПК України), провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних 
на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з частиною другою статі 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, а також матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права й касаційна скарга задоволенню 
не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Питання зміни національності громадянами України регулювалося Указом Президента України від 31 грудня 1991 року № 24 «Про порядок зміни громадянами України національності», відповідно до якого національність могла бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажали змінити її відповідно 
до національності другого з батьків. Зміна національності провадилася відділом внутрішніх справ виконавчого комітету районної, міської, районної у місті ради народних депутатів за місцем проживання заявника. Зміна національності допускалася також і щодо осіб, які обрали національність до прийняття цього Указу. Вказаний Указ втратив чинність на підставі Указу Президента України 
від 27 січня 1999 року № 70/99.
 
Чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах про державну реєстрацію актів цивільного стану (далі - ДРАЦС) національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.
 
Згідно зі статтею 300 ЦК України особа має право на індивідуальність, 
на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, 
а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися 
у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.
 
Стаття 11 Конституції України передбачає, що держава сприяє як консолідації 
та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, так 
і розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності національних меншин в Україні.
 
Згідно зі статтею 3 Рамкової конвенції про захист національних меншин (ратифікована Законом України від 9 грудня 1997 року № 703/97-ВР) кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав 
у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.
 
Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах про ДРАЦС повністю відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема, незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону «Про національні меншини в Україні». Національна належність особи, таким чином, є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу.
 
За таких обставин суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, 
що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку 
з неможливістю встановлення у судовому порядку фактів щодо належності осіб до певної національності.
 
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 398/4017/18 (провадження № 14-215цс19).
 
Отже, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що норми ЦПК України 
не передбачають можливості розгляду заяв про встановлення факту належності особи до певної національності, оскільки заявники просять встановити факт неправильності даних, викладених в актових записах (а саме національності), 
а крім того, заявник просить суд зобов`язати заінтересовану особу по даній справі внести зміни до відповідних актових записів.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки такі судові рішення 
є законними та обґрунтованими, прийняті з дотриманням вимог процесуального та матеріального закону, а доводи касаційної скарги висновків судів 
не спростовують.
 
Щодо судових витрат
 
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної 
чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
З огляду на те, що судом касаційної інстанції рішення не змінюється 
та не ухвалюється нове рішення, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, 
а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи 
у суді касаційної інстанції, відсутні.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2020 року 
та постанову Запорізького апеляційного суду від 19 травня 2020 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту 
її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:	С. Ю. Бурлаков  	
 	А. Ю. Зайцев  	
 	М. Є. Червинська