ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

08 жовтня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/3229/20	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого - судді  Лукманової О.М. (доповідач),
          суддів:  Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,     
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року (суддя Максименко Л.Я., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 03.08.2020 року) в справі №280/3229/20 за позовом   ОСОБА_1   до  Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про зобов`язання призначити та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах, -
в с т а н о в и в:
18.05.2020 року ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі по тексту – відповідач або ГУ ПФУ в Запорізькій області) з вимогами про зобов`язання відповідача призначити та виплачувати їй пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України № 1 -р/2020 від 23.01.2020 року з 12.02.2020 року.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03.08.2020 року позовні вимоги задоволено, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з дня звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, а саме з 12.02.2020.
ГУ ПФУ в Запорізькій області, не погоджуючись з рішенням суду, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. Свої вимоги обґрунтувало тим, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначав, саме Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регулюються відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому страхуванню, види пенсійних виплат, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням. Апелянт вказував, що відповідно до п. 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. При визнанні права позивача на пенсію на пільгових умовах, слід користуватись нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме, п. 1 ч. 2 ст. 114, яка передбачає, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах, до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач ІНФОРМАЦІЯ_2 , отже, набуде право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах після досягнення 48 років 6 місяців. Апелянт вказував, що суд першої інстанції в своєму рішенні невірно посилається на рішення Конституційного суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, яким визнано неконституційними положення статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII Зазначене рішення Конституційного Суду України не може бути застосоване для вирішення питання призначення пенсії позивачу, оскільки норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» не підлягають застосуванню при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, починаючи з 11.10.2017 року. Норми статті 114, п. 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є чинними, неконституційними не визнані, а тому підлягають застосуванн. всіма юридичними та фізичними особами, у тому числі й при вирішенні питання про призначення пенсії позивачу.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закон України «Про пенсійне забезпечення»  регулюють одні і ті ж правовідносини, пріоритет у застосуванні за загальним правилом мають норми    Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як акту права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону України «Про пенсійне забезпечення»  підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах    Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Правила призначення пенсій за Списком №1 регламентувались п. «а»  ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», проте  Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року №2148-VIII, текст     Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  ст.114, якою передбачено новий порядок призначення пенсії на пільгових умовах, встановлено нові вікові обмеження та обмеження щодо стажу. У силу спеціальної вказівки у Законі України від 03.10.2017 №2148-VIII     наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01.10.2017 року. З 01.10.2017 року правила призначення пенсій за Списком №1 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»     у редакції     Закону України від 02.03.2015 року №213-VIII     та п.1 ч.2     ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції     Закону України від 03.10.2017 року №2148-VIII. Проте, рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020     визнано такими, що не відповідають     Конституції України     (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті     14, пункти «б» - «г» статті     54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі змінами, внесеними     Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року N 213-VIII. Рішенням норму ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» про умови та необхідний вік та стаж викладено у відмінній від ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» редакції. Суд першої інстанції вказував, що відносно позивача правила ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який складає 45 років за п. «а»  ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»   у редакції до   Закону України від 02.03.2015 року  №213-VIII    та 48 років 6 місяців за правилами п.1 ч.2   ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»   у редакції   Закону України від 03.10.2017 року №2148-VIII. Суд першої інстанції вказував, що Конституційний Суд України у рішенні від 23.01.2020 №1-р/2020, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років, зазначив, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію. Судом першої інстанції вказано, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Позивач звернулась до головного управління із заявою про призначення пенсії 12.02.2020 року, тобто після спливу трьох місяців з дня досягнення нею 45 річного віку,   відповідно призначення пенсії має відбутися саме з 12.02.2020 року, дати звернення із заявою про призначення пенсії.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою від 12.02.2020 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Повідомленням від 24.02.2020 року № 0800-0207-8/5367 позивача сповіщено про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з підтави не досягнення віку 48 років 6 місяців. 
Адвокатським запитом Чаусова С.М. поцікавилась у  ГУ ПФУ в Запорізькій області про підстави відмови у призначенні пенсії. Листом від 18.03.2020 року № 0800-0207-8/10374 повідомлено, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на пенсію за віком на пільгових умовах за наявності відповідного страхового стажу мають право жінки 1975 року народження і старші, після досягнення ними віку 48 років і 6 місяців – з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року за наявності страхового стажу не менше 20 років, з них 7 років 6 місяців на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1, страховий стаж ОСОБА_1 складає 43 роки 01 місяць, пільговий стаж складає 13 років 0 місяців 27 днів, проте не досягла віку 48 років і 6 місяців. 
Згідно трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 , вона з 23.06.1992 року по день звернення із заявою про призначення пільгової пенсії, працює у ВАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (ПАТ  «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь») на різних посадах. 
ПАТ  «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» видано ОСОБА_1 довідку № 107 від 11.02.2020 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, відповідно до якої ОСОБА_1 була зайнята повний робочий день на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці на комбінаті «Запоріжсталь» у виробництві чорної металургії у цеху гарячої прокатки тонкого листа з 17.08.1992 року 31.12.2002 року, клеймувальником гарячого металу, що передбачено Списком № 1 розділ ІІІ підрозділ 3а код 1030300а-12780 позиція 3.3а. Згідно табеля обліку робочого часу з 01.01.2003 року по 28.02.2003 року відпрацювала на цій посаді – 2 роки 06 місяців 07 днів, у період з 12.06.2006 року по 31.01.2020 року фактично відпрацювала 3 місяці клеймувальником гарячого металу, що передбачено Списком № 1 розділ ІІІ підрозділ 3а позиція 3.3а, всього стаж, який дає право на призначення пільгової пенсії складає більше 13 років, що у свою чергу не заперечую відповідач. Загальний стаж ОСОБА_1 складає 43 роки, про що відповідач також не заперечує.
Згідно паспорта громадянина України, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.
Відповідно до частин 1- 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за   списком № 1   та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за   списком № 2   виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до   статті 27   та з урахуванням норм   статті 28   цього Закону. На пільгових умовах пенсія за віком призначається: 1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за   списком № 1   виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: зокрема, 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року.
Вищевказана норма введена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року №2148-VIII.
Умови п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» були тотожними з умовами частин 1- 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» та передбачали, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за   списком № 1   виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: зокрема, 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року.
Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 визнано такими, що не відповідають   Конституції України   (є неконституційними),   статтю 13,   частину другу   статті 14,   пункти «б»-«г»   статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року   № 213-VIII. Застосуванню підлягають   стаття 13,   частина друга   статті 14,   пункти «б»-«г»   статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року   № 213-VIII   для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за   списком № 1   виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах».
Статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 ( 36-2003-п ) виробництв, робіт, професій,  посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що з визнанням рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 неконституційними положення ст. 13 «Про пенсійне забезпечення» у редакції  Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення, з 23.01.2020 року у ОСОБА_1 виникло право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1.
Позивач, яка має необхідні умови для призначення пенсії вправі розраховувати на застосування до її правовідносин положення ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020. Конституційний Суд України у вищевказаному рішенні зазначав, що юридична визначеність є ключовою у питанні розуміння верховенства права; держава зобов`язана дотримуватися та застосовувати у прогнозований і послідовний спосіб ті закони, які вона ввела в дію; юридична визначеність передбачає, що норми права повинні бути зрозумілими і точними, а також спрямованими на забезпечення постійної прогнозованості ситуацій і правових відносин; юридична визначеність означає також, що необхідно у цілому дотримуватися зобов`язань або обіцянок, які взяла на себе держава перед людьми (поняття «легітимні очікування»). Кожна особа залежно від обставин повинна мати можливість орієнтуватися в тому, яка саме норма права застосовується у певному випадку, та мати чітке розуміння щодо настання конкретних юридичних наслідків у відповідних правовідносинах з огляду на розумну та передбачувану стабільність норм права.
Проте існує діюча та незмінена норма ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування». Задля усунення протиріч у застосуванні законодавчих норм, суд вказує наступне.
Згідно п. 2, п. 16 розділу XV Пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за   списком № 1   та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за   списком № 2   виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону. До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення   Закону України   «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності   Законом України   «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.
Пункт 16 розділу XV доповнено абзацом другим згідно із Законом   № 3108-IV від 17.11.2005 року (в редакції Закону   № 2148-VIII від 03.10.2017 року, яке набрало чинності з 11.10.2017 року). Положення   Закону України   «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (набрав чинності 11.10.2017 року згідно  Закону України    № 2148-VIII від 03.10.2017 року) мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.
Нормами вищеприведеного законодавства передбачено, що для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 мають бути наявні такі умови як досягнення 45 років на день звернення із заявою про призначення пенсії, наявності страхового стажу не менше 15 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на роботах з особливими та важкими умовами праці. 
Пунктом 3 рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 визначено, що підлягає застосуванню ст. 13 Закону України   «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України   «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», та передбачено призначення пенсій для осіб, які працювали на 01 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:  «на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій,  посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах».
Суд апеляційної інстанції зазначає, що загальний та пільговий стаж ОСОБА_1 підтверджується трудовою книжкою та довідкою ПАТ комбінат «Запоріжсталь» від 11.02.2020 року № 107. На день звернення ОСОБА_1 за призначенням пенсії 12.0.2020 року їй виповнилось 46 років, станом на 01.04.2015 року вона працювала на посаді, яка давала право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1.
З-за таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню. 
Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Не передбачено повернення судових витрат у разі відмови у задоволенні апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст.   242, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року в справі №280/3229/20  – залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до ст., ст. 328-329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова