УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 686/6580/20
Провадження № 22-ц/4820/1799/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
17 грудня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Купельського А.В. (суддя-доповідач),
Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 вересня 2020 року (суддя Салоїд Н.М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,
в с т а н о в и в :
У березні 2020 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначала, що 23 грудня 2019 року о 09 годині 30 хвилин водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «CITROEN Jumper» номерний знак НОМЕР_1 в порушення п. 10.9 Правил дорожнього руху, рухаючись заднім ходом, не впевнившись в безпечності такого маневру, здійснив на неї наїзд.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вона отримала тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин правої половини грудної клітини, потиличної ділянки голови, забій правого колінного суглобу.
20 січня 2020 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАП та накладено стягнення у виді штрафу.
Неправомірними діями відповідача їй завдано значної моральної шкоди, розмір якої вона оцінює у 50 000 грн.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вона пережила та продовжує переживати сильні фізичні болі та душевні страждання. В момент наїзду пережила неймовірний страх за своє життя і здоров`я, після чого в неї суттєво погіршився стан здоров`я, вона перестала нормально спати. 
У зв`язку з цим позивач просила суд стягнути на її користь з ОСОБА_2 50 000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.
       Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 липня 2020 року у справі було призначено судово-медичну експертизу на предмет встановлення тяжкості завданих тілесних ушкоджень позивачу.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 вересня 2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000 грн. моральної шкоди та судовий збір в сумі 33,63 грн.
У задоволенні решти вимог відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить його змінити та задовольнити позов про стягнення моральної шкоди в сумі 50000 грн. в повному обсязі. 
Вважає вказане рішення незаконним. 
Посилається на те, що місцевим судом не в повній мірі враховано глибину, страждань і мук, які вона пережила і продовжує переживати через дорожньо-транспортну пригоду за участі автомобіля під керуванням ОСОБА_2 , а також інші обставини, які суттєво впливають на розмір моральної шкоди.
Крім того вважає, що місцевий суд зобов`язаний був стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп., оскільки відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції безпідставно заперечував факт заподіяння позивачу шкоди внаслідок ДТП та просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити. Вважає, що апелянтом не доведено порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права.
Зазначає, що судом першої інстанції вірно встановлено, що після ДТП позивач відмовилась від госпіталізації, а через певний час сама звернулась до лікарні за медичною допомогою. Відповідно, судом підтверджено, що в той день позивач дійсно отримала певні тілесні ушкодження, але причинно-наслідковий зв`язок із означеним ДТП не встановлено і як наслідок неможливо встановити ступінь фізичних, моральних страждань позивача, перенесених з вини відповідача. Хронічні захворювання позивача ніяким чином не пов`язані із травмами, отриманими у день ДТП. Пережитий стрес як наслідок погіршення стану здоров`я позивача не підтверджено будь-яким спеціалістом медичної установи.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, відзиву апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 23 грудня 2019 року о 09 годині 30 хвилин ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «CITROEN Jumper» номерний знак НОМЕР_1 в порушення п. 10.9 Правил дорожнього руху, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпеці даного маневру, не скористався допомогою інших осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на ОСОБА_1 , котра знаходилась позаду. В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено її одяг.
Означені обставини підтверджуються постановою Хмельницького міськрайонного суду від 20 січня 2020 року (а. с. 4-5).
10 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до суду, який мотивувала тим, що в результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди вона отримала тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин правої половини грудної клітини, потиличної ділянки голови та забою правого колінного суглобу (а. с. 1-3).
В підтвердження таких обставин позивач надала виписку з травмкарти № 325 від 23 грудня 2019 року, з якої вбачається, що позивач в день дорожньо-транспортної пригоди освідувана травматологом та у неї виявлено забій правої половини грудної клітини, забій м`яких тканин правого колінного суглобу. Окрім того, факт завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_1 підтверджується листом комунального підприємства «Хмельницька міська лікарня» за № 229 від 26 лютого 2020 року (а. с. 7, 10).
Згідно висновку експерта № 663 від 06 серпня 2020 року потерпіла ОСОБА_1 в період з 23 грудня 2019 року по 28 січня 2020 року була обстежена в Хмельницькій міській лікарні та спостерігалась у лікарів поліклініки за місцем її проживання з приводу тілесного ушкодження у вигляді забитої (осадженої) рани м`яких тканин передньої поверхні правого колінного суглобу та загострення наявних у неї хронічних захворювань.
Діагноз: «Забій м`яких тканин правої грудної клітки, потиличної ділянки голови» не враховується при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, згідно вимог примітки до п. 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тілесних ушкоджень», Наказу МОЗ України № 6 від 17 січня 1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» через те, що він встановлений на основі суб`єктивних факторів і не підтверджується об`єктивними відомостями.
Тривале перебування потерпілої під спостереженням лікарів пов`язане не з характером самої травми, а загостренням внаслідок отриманої травми наявних у неї раніше хронічних захворювань серцево-судинної та центральної нервової систем. 
Забита рана м`яких тканин правого колінного суглобу могла утворитися як від менше ніж одноразової дії тупого твердого предмету, так і від зіткнення потерпілої з таким предметом, за механізмом «удар – стискання – роздавлювання – розрив», про що свідчить характер і локалізація цього тілесного ушкодження, описані в медичній документації.
За своїм характером тілесне ушкодження у потерпілої відноситься до легких тілесних ушкоджень, що не спричиняють короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, а мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше як 6 днів, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України № 6 від 17 січня 1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України».
Утворення забитої рани м`яких тканин її правого колінного суглобу має прямий причинний зв`язок із ДТП 23 грудня 2019 року (а. с. 42-43).
Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що оскільки позивачеві дійсно в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 23 грудня 2019 року з вини відповідача ОСОБА_2 завдані тілесні ушкодження забою правого колінного суглобу, її права суд вважає порушеними.
Водночас, суд зауважив, що ОСОБА_2 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_1 не умисно, посилання ж позивача на тривалість фізичного болю спростовано висновком судово-медичної експертизи щодо наявності у неї хронічних захворювань серцево-судинної та центральної нервової систем.
Тому, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, виходячи із засад розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що розмір завданої моральної шкоди має становити 2 000 грн. та вважає такий розмір необхідним і достатнім для покриття завданої шкоди. Позивач не надала належних та допустимих доказів щодо завдання відповідачем їй моральної шкоди на суму 50 000 грн., а суд таких не здобув.
       З таким висновком погоджується Хмельницький апеляційний суд. 
Так, статтею 263 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав.
Частина друга вказаної статті передбачає, що моральна шкода, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Зокрема моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
У пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
За таких обставин Хмельницький апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, керуючись принципами розумності і справедливості та вимогами статей 23, 1167 ЦК України, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000 грн. моральної шкоди.
Посилання апелянта на те, що місцевим судом не в повній мірі враховано глибину, страждань і ОСОБА_3 , які позивач пережила і продовжує переживати через дорожньо-транспортну пригоду за участі автомобіля під керування ОСОБА_2 , а також інші обставини, які суттєво впливають на розмір моральної шкоди є надуманим, оскільки судом дано оцінку всім обставинам справи, а в матеріалах справи відсутні будь-які об`єктивні докази щодо завдання відповідачем ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 моральної шкоди на суму 50 000 грн.
Твердження апелянта, що місцевий суд зобов`язаний був стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп., оскільки відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції безпідставно заперечував факт заподіяння позивачу шкоди внаслідок ДТП та просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі апеляційний суд не бере до уваги, оскільки зазначений обов`язок суду передбачений Законом.
Місцевим судом вірно розподілені судові витрати пропорційно до задоволених вимог.
Так, згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору. 
       Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування. 
       Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 вересня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Повне судове рішення складено 17 грудня 2020 року.

 
Судді А.В. Купельський

 
Т.О. Янчук

 
О.І. Ярмолюк