УХВАЛА
Іменем України
 
21 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 712/13246/18
провадження № 51-5106 ск 19
 
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника – адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 23 вересня 2020 року,
 
встановила:
1. Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 травня 2020 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі – КК) та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.
2. Згідно з вироком ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він 07 вересня 2018 року, в період часу з 21 години 00 хвилин до 22 години  00 хвилин, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, через ревнощі, наніс своїй дружині – потерпілій ОСОБА_6 , один удар ножем в життєво важливі органи, а саме: удар ножем в область черевної порожнини. В результаті зазначених дій ОСОБА_5 заподіяв потерпілій тяжкі тілесні ушкодження.
3. Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 23 вересня 2020 року вирок місцевого суду залишено без зміни.
4. Не погодившись із ухвалою апеляційного суду від 23 вересня 2020 року, захисник ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , звернувся із касаційною скаргою.
5. У касаційній скарзі захисник, не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_5 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
6. На думку захисника, суд першої інстанції, призначаючи покарання засудженому ОСОБА_5 , не в повній мірі врахував такі обставини, які пом`якшують покарання як: щире каяття, вчинення злочину під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного такою поведінкою потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 , яка принизила честь і гідність ОСОБА_5 (подружня зрада), стан здоров`я засудженого, який хворіє на ряд небезпечних хвороб, через що безпідставно не застосував ст. 69 КК при призначенні покарання засудженому. 
7. Крім того, на думку скаржника, суд апеляційної інстанції в порушення вимог ст. 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги захисника щодо помилкового зазначення у вироку про фактичне не визнання ОСОБА_5 своєї вини, не зазначення у вироку такої обставини, яка пом`якшує покарання, як вчинення злочину під впливом сильного душевного хвилювання, не врахування судом стану здоров`я обвинуваченого, суворості призначеного покарання.
8. Розглянувши наведені у касаційній скарзі доводи та перевіривши додані до скарги копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
9. Висновки суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, за який його засудженого, та кваліфікація його дій у касаційній скарзі не оспорюються.
10. Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
11. При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обирати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
12. Судова дискреція (судовий розсуд) є інтелектуально-вольовою владною діяльністю суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Поняття судового розсуду у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною.
13. Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити менш суворий вид покарання або більш суворий в межах санкції статті. А у випадках, коли санкція статті передбачає тільки один вид покарання, суд наділений функцією обирати розмір цього покарання. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість призначення передбаченого законом покарання, яке б сприяло його меті та було достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
14. Як убачається із доданих до касаційної скарги копій судових рішень, вказаних вимог суди першої та апеляційної інстанції дотримались.
15. Доводи касаційної скарги щодо неправильного застосування до засудженого закону України про кримінальну відповідальність, зокрема не застосування положень ч.1 ст. 69 КК при призначенні йому покарання за ч. 1 ст. 121 КК не можуть вважатися обґрунтованими з огляду на таке.
16. Згідно приписів ч. 1 ст. 69 КК за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК.
17. Суд апеляційної інстанції встановив, що матеріали кримінального провадження не містять даних на підтвердження того, що ОСОБА_5 в момент вчинення інкримінованих йому дій перебував у стані сильного душевного хвилювання.
18. Також, суд апеляційної інстанції обґрунтовано не взяв до уваги доводи про стан здоров`я обвинуваченого, оскільки, як убачається з вироку суду першої інстанції, стан здоров`я обвинуваченого врахований при призначенні покарання та визнаний судом, як обставина, яка характеризує особу, так і обставина, яка пом`якшує покарання.
19. Крім того, зі змісту оскаржуваної ухвали, вбачається, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наявні обставини, які пом`якшують покарання, а саме: наявність на утриманні у ОСОБА_5 двох малолітніх дітей, а також незадовільний стан здоров`я обвинуваченого не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому апеляційні вимоги захисника про можливість призначення засудженому покарання на підставі ст. 69 КК, не підлягають задоволенню.
20. Таким чином, призначене ОСОБА_5 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів. Підстав вважати його явно несправедливим через суворість колегія суддів не вбачає.
21. Суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ст. 419 КПК, перевірив усі доводи апеляційної скарги захисника, які аналогічні доводам його касаційної скарги та навів відповідні мотиви на їх спростування, з якими погоджується і суд касаційної інстанції.
22. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
23. Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
24. Таким чином, оскільки з касаційної скарги захисника та доданих до скарги копій судових рішень не убачається підстав для задоволення касаційної скарги, то у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Враховуючи викладене і керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів
 
постановила:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника – адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від         23 вересня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

 

ОСОБА_1                          ОСОБА_2                          ОСОБА_3