П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  120/3290/20-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Слободонюк Михайло Васильович  
Суддя-доповідач -  Іваненко Т.В.   
29 жовтня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Іваненко Т.В. 
суддів:  Сторчака В. Ю.  Граб Л.С. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Черняк А.В.,
позивача: ОСОБА_1 , 
представника третьої особи: Пасічник Л.М., 

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року  (місце ухвалення - м.Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Вінницької міської ради Македонської С.М., третя особа - відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС про визнання протиправними дій та скасування державної реєстрації припинення юридичної особи, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до начальника відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Вінницької міської ради Македонської С.М., в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо припинення юридичної особи - Апеляційного суду Вінницької області шляхом внесення до Реєстру запису про припинення від 10.01.2020 року № 11741110014005882 та скасувати державну реєстрацію припинення юридичної особи - Апеляційного суду Вінницької області, про що державним реєстратором Македонською С.М. внесено запис від 10.01.2020 року № 11741110014005882.
В обґрунтування заявлених вимог позивачка вказала на порушенням з боку відповідача Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", оскільки запис про припинення юридичної особи - Апеляційного суду Вінницької області був внесений до Єдиного державного реєстру за наявності відкритих виконавчих проваджень щодо боржника, в тому числі і про стягнення заборгованості по заробітній платі, що в кінцевому рахунку спричинило порушення її трудових прав, а також прав на виконання судового рішення по трудовому спорі, яке набуло законної сили.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року у відкритті провадження відмовлено. 

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 

В судовому засіданні  позивачка підтримала доводи апеляційної скарги та просила суд задовольнити її.
Представниця третьої особи заперечила проти задоволення апеляційної скарги позивачки та просила суд залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Згідно із частиною першою  статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України  завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Пунктом 1 частини першої  статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
Частиною другою  статті 4 Господарського процесуального кодексу України  передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених  законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених  законом   заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Пунктами 3, 4 частини першої    статті 20 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають: з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції дійшов висновку, що даний спір щодо оскарження дії державного реєстратора про внесення до Реєстру запису про припинення юридичної особи - Апеляційного суду Вінницької області від 10.01.2020 року № 11741110014005882 та скасування державної реєстрації припинення юридичної особи - Апеляційного суду Вінницької області, не є публічно-правовим, а тому юрисдикція адміністративних судів, що встановлена статтею 19 КАС України, на нього не поширюється, а судовий захист порушених прав позивача слід здійснювати за правилами господарського судочинства.

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції, колегія суддів враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, що викладена в постанові від 17 червня 2020 року у справі № 826/10249/18.
У цій справі Велика Палата Верховного Суду сформулювала правову позицію, відповідно до якої спір про відміну державної реєстрації юридичної особи є спором про наявність або відсутність цивільної правоздатності й господарської компетенції (можливості мати господарські права та обов`язки) та не захищає права позивача в конкретних правовідносинах.
Якщо процедуру ліквідації юридичної особи не було здійснено належним чином, зокрема якщо її було здійснено на підставі рішення про ліквідацію, прийнятого особами, які не мали повноважень його ухвалювати, на підставі сфальшованих документів, якщо у процедурі ліквідації не було відчужено все майно юридичної особи тощо, то внесення до ЄДР запису про припинення цієї юридичної особи не є актом, з яким пов`язується її припинення та припинення права власності на її майно, а є лише записом, який не тягне за собою наслідків.
Цей спір не є спором у сфері публічно-правових відносин, у тому числі якщо він виник у зв`язку з протиправним внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державним реєстратором запису про проведення державної реєстрації юридичної особи; не є спором, що виникає із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин; не є спором, що виникає у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності. Процесуальне законодавство не визначає юрисдикційну належність такого спору.
В постанові від 17 червня 2020 року у справі № 826/10249/18 також зазначено, що Велика Палата Верховного Суду, заповнюючи цю прогалину закону, у постановах від 20 вересня 2018 року у справі № 813/6286/15 (провадження № 11-576апп18), від    06 лютого 2019 року у справі № 462/2646/17 (провадження № 11-1272апп18) зазначила, що подібні спори є найбільш наближеними до спорів, пов`язаних з діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи (п. 3 ч. 1  ст. 20 Господарського процесуального кодексу України), а тому повинні розглядатися за правилами господарського судочинства.

У відповідності до ч. 5  ст. 242 КАС України  при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Крім того, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду (постанова ВС/ВП № 755/10947/17 від 30.01.2019).

За таких обставин, враховуючи предмет та підставу позовної заяви, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що цей спір має вирішуватися в порядку господарського судочинства. 
Доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не спростовують  висновків суду першої інстанції.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, та зробив вірний висновок щодо відмови у відкритті провадження в межах даної справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 16 липня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі  03 листопада 2020 року.

Головуючий	 	 	Іваненко Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сторчак В. Ю.    Граб Л.С.