ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 751/4657/20                                                                    Головуючий у І інстанції - Ченцова С.М.
                                                                                                                            Суддя-доповідач - Губська Л.В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 14 грудня 2020 року                                                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Головуючого судді:                                                  Губської Л.В., 
суддів:                                                                      Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Північної митниці Держмитслужби на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 жовтня 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Північної митниці Держмитслужби   про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил,-

                                                  В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову по справі про порушення митних правил № 0303/10200/20 від 28.04.2020, винесену Північною митницею Держмитслужби, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, а саме 18 475, 83 грн. 
Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 08 жовтня 2020 року адміністративний позов задоволено, при цьому, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, оскільки склад даного правопорушення передбачає, з-поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів. Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено статтею 485 МК України, полягає у поданні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу ДФС документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.
Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати  та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не вжито заходів щодо з`ясування всіх обставин у справі. Як вважає митний орган, заявлена вартість митних товарів до митного оформлення на митній території України є нижчою, ніж вартість товарів, яка міститься у свідоцтві про реєстрацію спірного автомобіля, що створює склад правопорушення. Отже, позивач вчинив дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів. 
10.12.2020 до суду надійшло клопотання від представника відповідача про розгляд апеляційної скарги без його участі,  а від представника позивача - про відкладення розгляду через зайнятість в іншому провадженні.
Проте, колегія суддів не вбачає необхідності у відкладенні розгляду справи, оскільки терміни розгляду цієї категорії справ скорочені, при цьому, матеріалів справи достатньо для ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Отже, відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України, справу розглянуто у письмовому провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що позивач придбав у республіці Німеччина автомобіль марки MERCEDEZ-BENZ, модель - S 250 CD.
10.01.2018 року відділом митного оформлення №1 Чернігівської митниці ДФС до митного оформлення була прийнята електронна митна декларація типу ІМ 40 ДЕ №UA102150/2018/200066 на товар Легковий автомобіль марки MERCEDES - BENZ, модель - S 250 CDI, кузов № НОМЕР_1 , тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна - 2143 куб.см., потужність - 150 kw, календарний рік виготовлення -2013 .
Для здійснення митного оформлення в Україні вищевказаного транспортного засобу позивач звернулася до митного брокера ОСОБА_2 ТОВ БК «Агроенергопостач», яка здійснювала декларування за митною декларацією №UA 102150/2018/200066.
10.01.2018 року митний брокер ОСОБА_2 повідомила, що Чернігівська митниця вимагає надати додаткові документи, однак позивач вказала, що більше ніяких документів немає, тому у разі необхідності готова сплатити більші суми податків, відповідно до митної вартості товару, що буде встановлена Чернігівською митницею.
Згідно рішення про коригування митної вартості Чернігівської митниці ДФС від 11.01.2018 року № UA/102000/2018/000002/1 визначена митна вартість автомобіля марки MERCEDES - BENZ, модель - S 250 CDI, кузов № НОМЕР_1 , становить 19 884,06 євро.
08.08.2018 року згідно картки відмови у митному оформленні №102150/2018/00357 митну декларацію №UA102150/2018/200066 було скасовано.
09.08.2018 року товар легковий автомобіль марки MERCEDES - BENZ, модель - S 250 CDI, кузов № НОМЕР_1 було оформлено за митною декларацією типу ІМ 40 ДЕ №UA102150/2018/203492 зі сплатою митних платежів відповідно до рішення про коригування митної вартості Чернігівської митниці ДФС від 11.01.2018 року №UA102000/2018/000002/1 із визначеною митною вартістю 19884,06 євро.
12.01.2018 року Чернігівською митницею ДФС було складено протокол про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 .
Постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 09.07.2018 року, залишеного в силі постановою Апеляційного суду Чернігівської області від 06.08.2018 року провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України - закрито, у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.
Разом з тим, постановою Північної митниці Держмитслужби у справі про порушення митних правил №0303/10200/20 від 28.04.2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, тобто 18 475 грн. 83 коп.
Згідно із зазначеною постановою позивача визнано винною у тому, що вона шляхом заявлення в митній декларації неправдивих відомостей щодо вартості автомобіля MERCEDES - BENZ, модель - S 250 CDI, кузов № НОМЕР_1 , вчинила дії спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів, які підлягали сплаті за митне оформлення зазначеного автомобіля.
Копію даної постанови відповідач не направив, про її існування позивач дізналась  від державного виконавця.
11.07.202 представник позивача звернулась із адвокатським запитом до відповідача про надання належним чином завірених копій всіх документів, на підставі яких винесено постанову в справі про порушення митних правил №0303/10200/20 від 28.04.2020 року, однак в усному порядку було відмовлено
Позивач, вважаючи постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення протиправною, звернулась з даним позовом до суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду, що діяв правомірно, з чим погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 257 Митного Кодексу України (далі - МК України) декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Відповідно до ч. 8 ст. 264 МК України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
Відповідно до ст. 266 МК України декларант зобов`язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; 2) на вимогу митного органу пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; 3) надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; 4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу Х цього Кодексу; 5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.
Статтею 485 МК України передбачено відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.
Так, згідно ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
За змістом ч. 1 ст. 9 та ст. 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Аналізуючи наведені норми, можна зробити висновок, що статтею 485 МК України передбачено наявність спеціальної протиправної мети - неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини.
Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, заниження суми митних платежів та донарахування у зв`язку з цим грошових зобов`язань з ввізного мита, можуть бути підставою для накладення адміністративних стягнень виключно у випадках, якщо такі рішення були прийняті на підставі поданих особою недостовірних документів, недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання всієї наявної інформації, необхідної для прийняття зазначених рішень, що суттєво вплинуло на характер цих рішень, яких при розгляді даної справи встановлено не було. 
Судом першої інстанції вірно враховано, що диспозиція ст. 485 МК України, передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Наявність спеціальної протиправної мети вказує на те, що правопорушення може бути вчинене виключно з умисною формою вини та лише декларантом або уповноваженою ним особою, оскільки на момент подачі декларації декларант (уповноважена ним особа) повинен усвідомлювати факт заявлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві відомості вплинули на розмір митних платежів, які необхідно сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару. 
Стаття 49 МК України визначає, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
При цьому, відомості про митну вартість товарів використовуються для, зокрема, нарахування митних платежів (п. 1 ч. 1 ст. 50 МК України).
Згідно до ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення.
Як свідчать матеріали справи, при визначенні вартості позивач посилався на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, акт проведення митного огляду та договір купівлі - продажу транспортного засобу від 04.01.2018 року. З цих документів вбачається, що вартість вказаних товарів становила 16 200 Євро.
За приписами частини 1 статті 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:
1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;
2) поясненнями свідків;
3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;
4) висновком експерта;
5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
Аналогічні норми законодавцем закріплено і у статті 251 КУпАП.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Тобто, обов`язок доводити правомірність спірного рішення покладається на суб`єкт владних повноважень, яким у цій справі є Північна митниця Держмитслужби.
Згідно з ч. 1 ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Єдиною підставою та головним доказом для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України слугувала отримана відповідачем інформація від відповідних митних органів Федеративної Республіки Німеччина, а саме експортної митної декларації від 05.01.2018 року, відповідно до якої сума рахунку складає 20 500 євро.
Експортна декларація доводить лише факт початку процедури оформлення експорту товару в Федеративній Республіці Німеччина, проте жодним чином не виключає можливості переходу прав на товар після такого оформлення до інших осіб, у тому числі, до продавця, зазначеного у поданих позивачем до митного оформлення документах.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень не перевірив обставин завершення експорту транспортного засобу, не направив запиту компанії, яка фігурує відправником товару згідно з документами, поданими до митного оформлення позивачем, в ході здійснення провадження та розгляду протоколу не опитано декларанта, який здійснював митне оформлення транспортного засобу та його декларування, про обставини декларування і надання йому відповідних документів.
Крім цього, самі по собі документи митних органів Федеративної Республіки Німеччина не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами винуватості позивачки у порушенні митних правил, та не доводять наявності у її діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів шляхом надання неправдивих відомостей щодо вартості товару та його відправника.
Також в оскаржуваній постанові відповідачем не обумовлено підстав надання переваги в доказовій силі документам німецьких митних органів, ніж тим, що подані до митного оформлення на Чернігівській митниці ДФС.
Крім цього, як вірно зазначив суд першої інстанції, відповідачем не дотримано процедури проведення документальної невиїзної перевірки, предметом якої є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств, яка встановлена статтею 351 МК України.
Отже, визначення митної вартості товару на підставі наявних та допустимих документів, необхідних для такого визначення і достовірність яких не спростована, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або припинення провадження у справі про порушення митних правил є відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність прийнятої постанови в справі про порушення митних правил № 0303/10200/20 від 28.04.2020.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Північної митниці Держмитслужби -  залишити без задоволення. 
Рішення Новозаводського районного  суду міста Чернігова від 08 жовтня 2020 року - без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий-суддя:                                                                      Л.В. Губська

Судді:                                                                                          О.В. Карпушова

                                                                                                    А.Г. Степанюк