Ухвала
 
04 листопада 2020 року 
 
м. Київ
 
справа № 757/54744/18-ц
провадження № 61-15626ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватна експертна служба», про визнання дій протиправними, скасування звіту про оцінку майна та зобов`язання вчинити певні дії,
 
ВСТАНОВИВ:
 
ОСОБА_1 26 жовтня 2020 року звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року у вищевказаній справі з пропуском строку на касаційне оскарження, установленого статтею 390 ЦПК України.
 
Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України, касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Згідно з частиною другою статті 390 ЦПК України, учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.
 
Останнім днем звернення до суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року (повний текст якої складено 22 вересня 2020 року) було 22 жовтня 2020 року, однак касаційну скаргу, згідно зі штампом вхідної кореспонденції Верховного Суду подано 26 жовтня 2020 року, тобто після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 390 ЦПК України.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року, посилаючись на те, що копію постанови апеляційного суду вона отримала 26 вересня 2020 року.
 
Верховний Суд позбавлений можливості вирішити питання щодо поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки заявником не надано доказів, що підтверджують отримання ОСОБА_1 копії постанови апеляційного суду саме 26 вересня 2020 року. 
 
Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявникові строку для усунення вищезазначених недоліків, зокрема подання доказів на підтвердження дати отримання копії оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 09 грудня 2020 року, але не більше десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                     І. Ю. Гулейков