КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  

                  Справа № 22-ц/824/8140/2020                              Головуючий у 1-й інстанції: Бабко В.В.
          754/14775/13-ц                                                                     Доповідач-Чобіток А.О.
 
                                                             ПОСТАНОВА
                                                            Іменем України
 
12 жовтня 2020 року Київський апеляційний суд  у складі колегії суддів:
 
головуючого - Чобіток А.О. 
суддів - Немировської О.В. , Ящук Т.І.  
секретар -Зиль Т.С. 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 02 березня 2020 року в справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра і Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження в справі позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості , - 
 
                                                         у с т а н о в и в :
 
           Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 02 березня 2020 року  задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра і Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження та замінено стягувача Публічне акціонерне товариств «Дельта-Банк» на правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра і Гарантія» у виконавчих листах 754/14775/13, виданих на виконання рішення Деснянського районного суду міста Києва від 26.11.2016 року про стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк».
 
        В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити заявнику в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження. Зазначає, що заявник не надав доказів на підтвердження переходу до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра і Гарантія» права вимоги за кредитним договором, на що суд не звернув уваги.
 
       Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги , обставини справи ,  колегія суддів приходить до наступного.
 
        Установлено, що заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 26.11.2014 стягнуто з  ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» кошти в розмірі 541749,47 грн та судові витрати в розмірі 3441,00грн..
       29.04.2015 року на виконання указаного судового рішення видано ПАТ «Дельта Банк» виконавчі листи для пред`явлення їх до виконання.
 
       18.09.2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра Гарантія» укладено договір купівлі-продажу права вимоги №1930/К, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договорами, в тому числі і за кредитним договором № 11380204000 від 05.08.2008.
 
      Реєстр боржників містить інформацію про передачу прав вимоги ОСОБА_1 , що виникли на підставі Договору № 11380204000 від 05.08.2008.
 
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
 
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
 
За змістом статті 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України в редакції 2017 року та статті 15 Закону України "Про виконавче провадження"  у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
 
Виходячи із змісту цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
 
Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
 
У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження", статті 442 ЦПК України  за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
 
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року N 6-122цс13, яка підтримана і Верховним Судом у Постанові від 21.03.2018 року провадження № 61-12076св18 ( №6-1355/10). Зазначеної правової позиції Верховний Суд притримується і надалі (№2-230/11 від 30.01.2019 року, №2-3897/10 від 19.02.2020 року).
 
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.
 
Задовольняючи заяву ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», суд першої інстанції виходив з того, що за договором відступлення відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.
 
Такий висновок суду першої інстанції є правильним, з висновками якого погоджується й апеляційний суд, виходячи із того, що ТОВ «Фінансова компанія «Довіра Гарантія»  набуло всіх прав кредитора ПАТ «Дельта Банк» , у тому числі й на отримання виконання зобов`язань за кредитним договором, де боржником є  ОСОБА_1 , а тому звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає вимогам статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».
 
     Аргументи апеляційної скарги ОСОБА_1 що заявник не надав доказів на підтвердження переходу до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра і Гарантія» права вимоги за кредитним договором на увагу не заслуговують, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме: договором купівлі-продажу права вимоги №1930/К, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договорами, в тому числі і за кредитним договором № 11380204000 від 05.08.2008, позичальником за яким є ОСОБА_1 та Реєстром боржників, який містить інформацію про передачу прав вимоги  ОСОБА_1 , що виникли на підставі Договору №11380204000 від 05.08.2008 ( а.с. 191-192).
 
З огляду на вищевикладене доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
            
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-
                                                       п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
 
Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 02 березня 2020 року  залишити без змін.
    
 Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
      Головуючий:                                                          А.О. Чобіток            
 
                  Судді:                                                                      О.В. Немировська
 
                                                                                                   Т.І.  Ящук