ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року	 	Справа № 1340/6087/18 пров. № А/857/9645/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Большакової О.О., Мікули О.І.,
при секретарі судового засідання – Хомича О.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариство «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року (суддя Карп`як О.О., м.Львів, повний текст складено 2 липня 2020 року) у справі за його позовом до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання незаконною та скасування вимоги про сплату боргу,

ВСТАНОВИВ:

17.12.2018 Публічне акціонерне товариство «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» (далі – ПАТ) звернулося до суду із позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі – Головне управління) в якому просило визнати незаконною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15.03.2018 №Ю-76-25 У (далі – Вимога).
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року у задоволенні заяви позивача про визнання пропущення строків звернення до адміністративного суду поважними та поновлення пропущених строків звернення до суду відмовлено. Позов ПАТ залишено без розгляду.
Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суд першої інстанції.
В доводах апеляційної скарги вказує, що позивач звернувся до суду про скасування Вимоги на суму 3087339,82 грн, натомість відповідач долучив до клопотання про залишення позову без розгляду докази надсилання рекомендованого повідомлення, що вручене ПАТ 12.04.2018 та корінець вимоги від 15.03.2018 №Ю-76-25 про сплату боргу по єдиному внеску на суму 8241625,69 грн (далі – Вимога-1), тобто іншої вимоги, яка не є предметом спору. Відтак, відповідач не довів належними та допустимими доказами вручення позивачу Вимоги, на що суд першої інстанції не звернув уваги, натомість помилково мотивував своє рішення тим, що позивачем не спростовано факту отримання спірної Вимоги 12.04.2018, переклавши обов`язок доказування не отримання Вимоги за доказами суб`єкта владних повноважень, які не стосуються предмета спору, з відповідача на позивача.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає судове рішення законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем заявлено позовну вимогу про скасування Вимоги, поза межами визначеного абзацом 9 частини четвертої статті 25 Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі – Закон №2464-VI) десятиденного строку, підстави для визнання причин пропуску позивачем строку звернення до суду, наведені у заяві позивача не є поважними, тому позов слід залишити без розгляду у зв`язку з пропущенням позивачем строку звернення до суду.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що 17.12.2018 позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконною та скасування Вимоги (а.с.4-12).
02.03.2020 відповідачем подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску позивачем десятиденного строку на оскарження вимоги, в тому числі і в судовому порядку, згідно з вимогами абзацу 9 частини четвертої статті 25 Закону №2464-VI (т.1 а.с.194-196).
18.05.2020 ПАТ до суду подано клопотання про поновлення строку звернення до суду, яке обґрунтоване тим, що про спірну Вимогу останній дізнався в процесі розгляду справи №813/3040/18 в межах якої він звернувся до суду з позовом (12.07.2018) про зобов`язання Жидачівського відділення Стрийської об`єднаної державної податкової інспекції (далі – ОДПІ) зарахувати сплачені ним 6660647,75 грн єдиного внеску сплаченими за вказаний період: червень 2016 року по січень 2018 року та визнати незаконним зарахування цих платежів в погашення кредиторської заборгованості. Зазначає, що в процесі розгляду справи податковий орган надав інформацію про наявність Вимоги. 
За наслідками розгляду справи №813/3040/18, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року, у задоволенні позову ПАТ відмовлено (далі – Рішення суду).
Підставою розглядуваного позову стало те, що Вимога винесена за борговими зобов`язаннями позивача, що виникли у зв`язку із самостійним погашенням кредиторської заборгованості під час дії мораторію на її погашення в період провадження справи про банкрутство позивача за рахунок сплачених позивачем поточних боргових зобов`язань зі сплати єдиного внеску в період з червня 2016 року по січень 2018 року.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 10 грудня 2014 року у справі №914/4160/14 відкрито провадження у справі про банкрутство ПАТ, та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів ПАТ. 
Згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 3 грудня 2019 року у справі №813/3040/18 (далі – Постанова суду) визнано незаконними дії Жидачівського відділення ОДПІ щодо зарахування єдиного соціального внеску в сумі 6660647,75 грн в рахунок погашення кредиторської заборгованості минулих періодів. Зобов`язано Жидачівське відділення ОДПІ зарахувати 6660647,75 грн, як сплачені платежі з єдиного соціального внеску за період з червня 2016 року по січень 2018 року.
Позивач зазначає, що сама по собі Вимога на день її винесення не свідчила про порушення прав позивача, оскільки на той час ПАТ дійсно мав борг по сплаті єдиного внеску перед податковим органом.
Юридичним фактом, який чітко вказує на те, що Вимога є такою, що порушує права та законні інтереси позивача є визнання дій відповідача незаконними щодо зарахування сум поточних платежів зі сплати єдиного внеску в рахунок погашення кредиторської заборгованості минулих періодів, яка утворилась станом на дату введення мораторію.
До моменту встановлення такого факту, позивач може лише припускати, що Вимогою порушено його права та інтереси.
Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист визначеним законом шляхом.
Згідно із частиною першою статті 122 КАС позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
При цьому процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.
За загальним правилом перебіг строку звернення до адміністративного суду починається з дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла та повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
За змістом частини першої статті 123 КАС в разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Частиною другою статті 122 КАС визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень. Для звернення до адміністративного суду з позовами у спорах за участю суб`єктів владних повноважень з приводу проведення аналізу ефективності здійснення державно-приватного партнерства та позовами у спорах, що виникають у зв`язку з проведенням та/або визначенням результатів конкурсу з визначення приватного партнера та концесійного конкурсу, встановлюється тримісячний строк з дня, коли особа дізналася або мала дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною третьою статті 122 КАС визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, положення процесуального закону передбачають виняток щодо обрахування загального строку звернення до суду у разі якщо такий встановлений іншими спеціальними законодавчими актами.
Так, правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон №2464-VI.
Дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (частина перша статті 2 Закону).
В частині другій статті 2 Закону №2464-VI закріплено, що принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску визначаються виключно цим Законом.
Відтак, спеціальним законодавчим актом, що визначає строки звернення до суду з позовом про скасування вимоги про сплату єдиного внеску, є саме Закон.
Пунктом 4 частини першої статті 6 цього Закону №2464-VI визначено наявність у платника єдиного внеску права оскаржувати в установленому законом порядку рішення органу доходів і зборів та Пенсійного фонду та дії, бездіяльність його посадових осіб.
Відповідно до положень абзацу 4 частини четвертої статті 25 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.
У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку (абзац 5 частини четвертої статті 25 Закону№2464-VI).
Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску (абзац 6 частини четвертої статті 25 Закону №2464-VI).
Абзацом 8 частини четвертої статті 25 Закону №2464-VI визначено порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
За змістом абзацу 9 частини четвертої статті 25 Закону №2464-VI у разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.
Отже, зміст наведених норм дає підстави для висновку, що встановлений абзацом 9 частини четвертої статті 25 Закону №2464-VI строк для платника податків, протягом якого останній може оскаржити вимогу в судовому порядку у взаємозв`язку із положеннями статті 122 КАС, становить десять днів з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом, зокрема у постановах від 31 січня 2019 року у справі №802/983/18-а, 19 березня 2020 року у справі №140/1757/19.
Відповідно до частини четвертої статті 25 Закон №2464-VI вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена з метою стягнення недоїмки з єдиного внеску у разі його несплати платником у визначені цим Законом строки, надсилається податковим органом платнику в паперовій та/або електронній формі у порядку, визначеному  статтею 42  Податкового кодексу України.
Згідно пунктом 42.2. статті 42 Податкового кодексу України (далі – ПК) документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Відповідно до пункту 42.5 статті 42 ПК у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику). У разі неотримання контролюючим органом квитанції про доставку документа в електронний кабінет протягом двох робочих днів з дня його надіслання такий документ у паперовій формі на третій робочий день з дня відправлення з електронного кабінету надсилається за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручається платнику податків (його представнику).
За змістом пункту 4 розділу 6 «Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» затвердженої наказом Міністерства фінансів України (далі – Мінфін) 20.04.2015 №449 (у редакції наказу Мінфіну від 04.05.2018 №469) (зареєстровано в Міністерстві юстиції України (далі – МЮУ) 07.05.2015 за №508/26953; далі – Інструкція) вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).
Орган доходів і зборів веде реєстр виданих вимог про сплату боргу (недоїмки) за формою згідно з додатком 8 до цієї Інструкції.
При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: перша частина - літера «Ю» (вимога до юридичної особи) або «Ф» (вимога до фізичної особи), друга частина - порядковий номер, третя частина - літера «У» (узгоджена вимога).
В третій частині літера «У» (інформація щодо узгодження вимоги) проставляється у разі надсилання:
платнику узгодженої вимоги внаслідок процедури оскарження;
вимоги до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства відповідно до цієї Інструкції.
Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.
Вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи або його відокремленого підрозділу, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.
Орган доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня узгодження вимоги (набрання нею чинності): вносить вимогу про сплату недоїмки до Єдиного державного реєстру виконавчих документів та пред`являє її до виконання в порядку, встановленому законом (після початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів); надсилає її в порядку, встановленому законом, до органу державної виконавчої служби (до початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів); надсилає її в порядку, встановленому Законом, до органу Казначейства - відповідно до частини другої статті 6 Закону України «Про виконавче провадження», якщо платник єдиного внеску є бюджетною установою, державним органом, одержувачем бюджетних коштів, а також підприємством, установою або організацією, рахунки якої відкриті в органах Казначейства.
Якщо платник частково сплатив суми недоїмки, та/або фінансових санкцій, та/або пені, зазначені у вимозі, до завершення строку остаточного узгодження, до органів державної виконавчої служби/органів Казначейства вимоги, які набрали чинності, пред`являються з урахуванням погашених сум боргу на дату пред`явлення (пункт 5 розділу 6 Інструкції).
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи ОДПІ і справді надсилало позивачу Вимогу-1 на суму 8241625,60 грн, яка згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримана скаржником 12.04.2018 (т.1 а.с.197).
При цьому, як встановлено під час апеляційного розгляду справи оскаржувана Вимога та Вимога-1 не є різними документами. 
Сума, що зазначена в оскаржуваній Вимозі була включена у суму Вимоги-1. Зазначення у Вимозі літери «У» означає, що вказана Вимога є узгодженою на суму 3087339,82 грн та така Вимога направлена на виконання органам держаної виконавчої служби.
Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу. При цьому, ні Законом №2464-VI, ні Інструкцією не передбачено повторне надсилання вимоги на суму в частині якій така вимога є узгоджена. Вимога із узгодженою сумою грошового зобов`язання надсилається до виконання органам державної виконавчої служби.
Відтак, є вірними висновки суду першої інстанції та доводи контролюючого органу що датою одержання оскаржуваної вимоги для позивача є 12.04.2018.
Попри це, моментом коли ПАТ дізналося про порушення своїх прав, свобод та інтересів у зв`язку із прийняттям вказаної Вимоги скаржник визначає дату прийняття Восьмим апеляційним адміністративним судом Постанови суду, згідно якої визнано незаконними дії відповідача щодо зарахування єдиного соціального внеску в сумі 6660647,75 грн, яка включена в оскаржувану Вимогу та Вимогу-1, в рахунок погашення кредиторської заборгованості минулих періодів. Зобов`язано Жидачівське відділення ОДПІ зарахувати 6660647,75 грн, як сплачені платежі з єдиного соціального внеску за період з червня 2016 року по січень 2018 року.
Постанова суду прийнята 03.12.2019. До суду позивач звертається 17.12.2018.
Враховуючи наведене, необхідно зауважити, що з прийняттям Постанови суду сума, що зазначена у Вимозі визнана такою, що неправомірно зарахована в рахунок погашення кредиторської заборгованості минулих періодів, тому вона підлягає зарахуванню контролюючим органом як сплата єдиного внеску за спірний період. Тобто, сума, що зазначена у Вимозі так і сама Вимога станом на дату її оскарження не несе за собою жодних правових наслідків. З прийняттям Постанови суду, слід вважати, що скаржником за період з червня 2016 року по січень 2018 року сплачено суму єдиного внеску в розмірі 6660647,75 грн, в тому числі і 3087339,82 грн.
Між тим, зважаючи на те, що про існування Вимоги позивач дізнався 12.04.2018, а з розглядуваним позовом звернувся 17.12.2018, тобто поза межами визначеного абзацом 9 частини четвертої статті 25 Закон №2464-VI десятиденного строку, апеляційний суд, враховуючи встановлені у цій справі обставини, вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що підстави для визнання причин пропуску позивачем строку звернення до суду, наведені у заяві позивача не є поважними, і розглядуваний позов слід залишити без розгляду у зв`язку з пропущенням позивачем строку звернення до суду.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 308, 310, 312, 315, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариство «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 29 жовтня 2020 року.