Кропивницький апеляційний суд 
№ провадження 33/4809/360/20 Головуючий у суді І-ї інстанції Бондаренко В. В. 
Категорія - 173-2 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Широкоряд Р. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       23.10.2020 року                                                м. Кропивницький 

Суддя Кропивницького Апеляційного Суду - Широкоряд Р.В., розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою, адвоката Бойко Я.Р. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18 вересня 2020 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним за ч.1 ст.173-2 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 (сто сімдесят) гривень, 
ВСТАНОВИВ:
       Постановою судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 08.09.2020 року, близько 12 год. 10 хв. вчинив домашнє насильство в сім`ї відносно колишньої дружини ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 , а саме зачинив гараж, чим обмежив її та спільних дітей в продуктах харчування, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Крім цього, 15.09.2020 року близько 13 год. 00 хв. в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_2 та ображав її грубою нецензурною лайкою, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Вищезазначені справи об`єднано в одне провадження.
Обґрунтовуючи свій висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що вина правопорушника підтверджується письмовими матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення від 10.09.2020 року серії АПР18 №380417 , рапортом помічника чергового Бобринецького ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області Ярута І. від 10.09.2020 року, протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 10.09.2020 року, письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , від 10.09.2020, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 10.09.2020 року, рапортом інспектора-чегового Бобринецького ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області Кунішак Р.В. від 15.09.2020 року, протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 15.09.2020 року, письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 15.09.2020 року, письмовими поясненнями  ОСОБА_1 від 15.09.2020.
Не погоджуючись з рішенням суду, адвокат Бойко Я.Р. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати. 
У своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що обставини, які висвітлив суд першої інстанції в своїй постанові є неправильними. По-перше будинок по АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_1 на праві власності, потерпіла ОСОБА_2 є колишньою дружиною ОСОБА_1 , жодного відношення до вказаного домоволодіння немає. За вищезазначеною адресою поживають їх спільні діти, до яких потерпіла приходить , щоб допомагати по господарству.
По-друге, ОСОБА_1 зачиняє на замок гараж та погріб у зв`язку з збереженням продуктів харчування, оскільки домоволодіння немає паркану, а тому є незахищеним. Ключ від гаража та погріба ОСОБА_1 завжди залишає дітям, а тому зламувати замок не було необхідності, вважає що, колишня дружина негативно ставиться до нього. 
Також скаржник зазначає, що колишня дружина ОСОБА_1 після розлучення неодноразово провокувала його на конфлікт, викликала працівників поліції з метою притягнення його до адміністративної відповідальності.
Щодо вимкнення шлангу подачі води, апелянт зазначила, що ОСОБА_1 нічого не вимикав, вказані обстави не підтверджуються матеріалами справи, потерпіла сама провокує його на конфлікт та вчиняє сварки. 
Заслухавши пояснення адвоката Бойко Я.Р. та ОСОБА_1 дослідивши матеріали справи, зваживши та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.
Відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП, яка ставиться ОСОБА_1 у провину, правопорушенням є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки – можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство – діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Згідно п.4,14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство – форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Згідно ст. 3 Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.
Доводи ОСОБА_1 , що він не вчиняв домашнього насильства стосовно потерпілої ОСОБА_2 не знайшли свого підтвердження апеляційним судом. Так, згідно матеріалів справи ОСОБА_2 проживає по АДРЕСА_2 зі своїми дітьми, які є спільними з ОСОБА_1 , вона забезпечує їм належні умови проживання, доглядає за ними, прибирає в будинку, а також готує їжу, а тому обмежуючи доступ до приміщення в якому знаходяться продукти харчування ОСОБА_1 вчинив економічне насильство відносно дітей та колишньої дружини. Крім того, в поясненнях які додаються до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 380417 від 10.09.2020 (а.с.7) ОСОБА_1 підтвердив, що діти та його колишня дружини проживають у його будинку та, що він обмежив доступ дружині до продуктів харчування, чим вчинив насильство в сім`ї. 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 654323 від 16 вересня 2020 року ОСОБА_1 ставиться в провину те, що він відносно ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру, що проявилось у вигляді грубої нецензурної лайки .
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не вчиняв психологічного насильства у виді грубої нецензурної лайни відносно ОСОБА_2 , нічим не підтверджуються, апеляційний суд вважає їх не слушними та не враховує їх, як доказ його невинуватості, адже це не спростовує факту адміністративного правопорушення, яке мало місце бути.
Перевіривши інші доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вони є безпідставними, оскільки об`єктивно спростовуються наявними у справі доказами, не довіряти яким, у апеляційного суду підстав немає.
Отже, під час апеляційного розгляду справи встановлено, що її фактичні обставини встановлені суддею місцевого суду правильно, а вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП доведена доказами, які є належними та допустимими.
Водночас, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог ст. ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Так, даючи покази апеляційному суду, ОСОБА_1 , пояснив, що перед тим, як зачинити гараж, він просив колишню дружину взяти з погреба необхідні продукти харчування. Він в цей день зібрав врожай кукурудзи, склав її у гаражі та хвилювався за її збереження, оскільки територія де розташований гараж не огороджена. Також він закривши гараж, заніс ключі від замка до приміщення будинку та віддав дітям, проте поки він перебував у будинку, його колишня дружина вже зірвала замок та викликала поліцію.
Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Згідно з ч. 2 ст. 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
За таких обставин, враховуючи, що від вчиненого правопорушення не настало тяжких наслідків, після зачинення гаражу, ОСОБА_2 , в той же час, самостійно зірвала замок, отримала доступ до продуктів харчування.  ОСОБА_1 є пенсіонером, інвалідом 3 групи ( загальне захворювання (а.с.27)., на утримані має трьох неповнолітніх дітей, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 можливо звільнити від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, чого буде достатньо для забезпечення виховного впливу та запобігання вчиненню нових правопорушень, тому апеляційна скарга його адвоката підлягає частковому задоволенню, а постанова Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18 вересня 2020 року скасуванню.
На підставі викладеного, керуючись ст.22, 284, 294 КУпАП,- 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу адвоката Бойко Я.Р. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково, постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18 вересня 2020 року – скасувати.
Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, оголосити ОСОБА_1 усне зауваження, а провадження у справі закрити.
Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького 
Апеляційного Суду Р.В. Широкоряд