КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №359/2268/19                                                                             головуючий у І інстанції: Муранова-Лесів І.В.
провадження 22-ц/824/8824/2020                                                                                            доповідач: Сліпченко О.І.

ПОСТАНОВА
Іменем України
29 вересня 2020 року                                                                                  м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Сліпченка О.І. (суддя-доповідач), Іванової І.В., Сушко Л.П.
 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2020 року у справі за позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», про відшкодування збитків,-
 
ВСТАНОВИВ:
В березні 2019 року Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (надалі ДП «МА Бориспіль» та/або позивач) звернулося з вищевказним позовом, який обґрунтовано тим, що 12 жовтня 2017 року водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Міtsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_1 ,  при виникненні перешкоди, не вжив заходів для зменшення швидкості та скоїв наїзд на дорожній відбійник.
Постановою Бориспільського міськрайонного суду від 26 грудня 2017 року відповідача було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого  ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. 
У результаті ДТП було пошкоджено майно, що обліковується на балансі та належить до основних засобів ДП «МА Бориспіль» дорожній відбійник.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта».
Вказував, що до ТОВ СТ «Домінанта» було подано Заяву від 10 листопада                     2017 року про виплату страхового відшкодування. 
Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 07 червня 2018 року № 866, ТОВ СТ Домінанта було анульовано ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме на послуги у сфері страхування в частині проведення конкретних видів страхування, у тому числі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, при цьому, у період з 10 листопада 2017 року по 01 березня                       2019 року, страхове відшкодування не було сплачено. 
Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь збитки у розмірі 17934,78грн., а також 1921 грн. витрат по сплаті судового збору.
 
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 січня                 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ДП «МА Бориспіль»звернулось до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.
Представник позивача вказує, що ТОВ СТ Домінанта позбавлено ліцензії та вона перебуває у стані припинення, а тому стягнути кошти із страхової компанії неможливо, а тому вважає, що ДП «МА Бориспіль» має право отримати відшкодування від ОСОБА_1 .
Вказує, що розмір завданого збитку підтверджено належними доказами, які містяться в матеріалах справи.  
Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом строк не надходив.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
 
Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. 
Ці дані встановлюються такими засобами;
1)                 письмовими, речовими і електронними доказами;
2)                 висновками експертів
3)                 показань свідків.
Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає в повній мірі.
 
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у відповідності до законодавства, розмір завданої шкоди не перевищує ліміт можливого відшкодування, а тому стягнення відшкодування із заподіювача шкоди не відповідає вимогам законодавства.
Колегія суддів погоджується з такими висновками з огляду на наступне.
 
З матеріалів справи вбачається, що 12 жовтня 2017 року о 08.45 год. в Київській області аеропорт «Бориспіль» дорога в напрямку терміналу «В» дорога № 1-2 повороти, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_1 , скоїв наїзд на дорожній відбійник. Внаслідок ДТП транспортний засіб та дорожній відбійник отримали механічні пошкодження, травмованих немає.
Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2017 року встановлено, що вказана дорожньо-транспортна пригода сталась з вини водія ОСОБА_1 , який керуючи транспортним засобом, при виникненні перешкоди, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та скоїв наїзд на дорожній відбійник. Вказаною постановою звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, оголошено усне зауваження. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , по притягненню до адмінвідповідальності за            ст..124 КУпАП-закрити( а.с.17,18). Постанова набрала законної сили 09.01.2018р.
За змістом постанови вказано, що як вбачається з матеріалів справи, а саме зі схеми місця ДТП, внаслідок дій ОСОБА_1 були отримані незначні пошкодження лише його транспортного засобу, тобто суттєвої шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам громадян завдано не було (а.с.17).
На підтвердження розміру матеріального збитку позивачем надано довідку від            03 листопада 2017 за № 01-22-4497 щодо вартості пошкодженого майна за підписом посадових осіб ДП МА «Бориспіль», інвентарну карточку №47884 на бар`єрне огородження дороги (дорога №1, термінал «Д»)( а.с.22,23).
Аналіз зафіксованої в інвентарній карточці інформації щодо балансової вартості бар`єрного огородження (144м, 88284,01грн.) не дає суду можливість дійти висновку про відповідність інформації, викладеної в Довідці щодо вартості пошкодженого майна, у якій окремо визначено його кількість і вартість (секція балки дорожнього огородження - 3шт, сума з ПДВ -12644,35грн.; стійка - 3 шт., сума з ПДВ -3951,36грн.; стійка дорожнього знаку - 1 шт., сума з ПДВ -626,56грн., консолі жорсткі - 3 шт., сума з ПДВ 712,51грн.,- всього 17934,78грн. ), даним бухгалтерського обліку, наведеним в інвентарній карточці (а.с.22,23).
Зі змісту схеми до місця ДТП від 12 жовтня 2017 року (а.с.12) довжина пошкодженого відбійника становить 12 м (а.с.12). Перелік пошкодженого обладнання у схемі до місця ДТП, в протоколі про адміністративне правопорушення, а також у постанові суду не зазначено.
Встановлено, що 13 червня 2017 року між ОСОБА_1 та ТДВ «СТ «Домінанта» було укладено договір (поліс) № АМ / 0374508 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого, ліміт страхової суми відповідальності на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 1000 000 грн., розмір франшизи - 0( а.с.19).
З долучених до матеріалів цивільної справи документів вбачається, що позивач ДП МА «Бориспіль» 10 листопада 2017 року зверталося до ТДВ «СТ «Домінанта» із заявою про виплату страхового відшкодування(а.с.20).
У період з 10 листопада 2017 року по 01 березня  2019 року, страхове відшкодування ТДВ «СТ «Домінанта» на користь позивача не сплачено, що підтверджується довідкою філії АТ «Укрексімбанк» в м. Києві від 04 березня 2019 року за № 040-18/018 (а.с.22).
Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 07 червня 2018 року за № 866, ТДВ «СТ «Домінанта» було анульовано ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг(крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме на послуги у сфері страхування в частині проведення конкретних видів страхування, у тому числі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.24-27).
Згідно інформації про юридичну особу (а.с.164-167) ТДВ «СТ «Домінанта» з                        13 червня 2019 року перебуває в стані припинення.
 
Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до частини 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до статті 981 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).
У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним.
За змістом статті 979 ЦК України та частини 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Згідно зі статтею 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.
Відповідно до стаття 18 Закону України "Про страхування" факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.
Відповідно до пункту 49.1 статті 49 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності має право здійснювати страховик, який: має ліцензію на здійснення даного виду страхування; є членом МТСБУ.
Згідно із статтею 52 цього Закону передбачено:
-пунктом 52.1. Членство страховика в МТСБУ припиняється у разі виключення такого страховика із членів МТСБУ або втрати цим страховиком статусу асоційованого члена МТСБУ.
-пунктом 52.4. Страховик у разі припинення його членства в МТСБУ втрачає право укладати будь-які договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Припинення повного членства в МТСБУ позбавляє страховика права укладати договори міжнародного страхування.
-пунктом 52.5. Страховик, членство (у тому числі повне) якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
 
Відповідно до даних веб-сайту МТСБУ щодо перевірки статусу чинності полісу внутрішнього страхування за результатами пошуку за номером полісу «АМ 0374508» станом на 12 жовтня 2017 року (дата вчинення ДТП) поліс являвся дійсним. 
Відповідно до даних веб-сайту МТСБУ страховика ТДВ «СТ «Домінанта» було позбавленоправа укладати договори страхування ОСЦПВВНТЗ з 02 липня 2018 року.
Ураховуючи, що дорожньо-транспортна пригода мала місце 12 жовтня 2017 року, страховик з 02 липня 2018 року втратив право укладати договори страхування, відповідно до статті 52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ТДВ «СТ «Домінанта» не звільнена від зобов`язань згідно із укладеними договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Враховуючи вищенаведені обставини, відсутні підстави для стягнення заподіяної шкоди з відповідача, оскільки покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплатив страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову. 
Апеляційна скарга переповнена оцінкою доказів апелянтом, при цьому не вказується, які з доказів неправомірно були судом першої інстанції не прийняті, чи досліджувались із порушенням установленого законом порядку.
Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» залишити без задоволення.
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 січня                    2020 рокузалишити без змін. 
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.
 
Повний текст постанови складено 29 вересня 2020 року.

Головуючий

Судді: