ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

02 грудня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 610зп-20/160	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Шлай А.В. (доповідач),
                               суддів:  Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,     
за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,      
розглянувши у відкритому судовому засіданні ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2020 р. (суддя Дєєв М.В.) в адміністративній справі № 610зп-20/160 за заявою     ОСОБА_1    про забезпечення позову до подання позовної заяви, -          
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2020 р. повернуто без розгляду заву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позову.    
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на відсутність підстав для повернення його заяви у зв`язку із несплатою судового збору, оскільки численними судовими рішеннями його звільнено від сплати судового збору. Скаржник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу на розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду у іншому складі суду.
Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 р. за апеляційною скаргою ОСОБА_1 відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд справи в порядку письмового провадження без виклику осіб, які беруть участь у справі, на 18 листопада 2020 р.
Ухвалою  Третього апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 р. задоволено заяву ОСОБА_1 про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Розгляд справи призначено на 02 грудня 2020 р. о 09.30 год. в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів за допомогою додатку «EasyCon». Термін розгляду апеляційної скарги продовжено судом на п`ятнадцять днів.
У визначений судом день і час ОСОБА_1 не забезпечив свою участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з технічних причин - внаслідок неналаштування власного технічного обладнання.
Зважаючи на те, що судом апеляційної інстанції вжито усіх, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, процесуальних заходів щодо забезпечення участі скаржника при розгляді його апеляційної скарги, а також те, що проведення відеоконференції виявилось неможливим з незалежних від суду причин, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи за відсутності скаржника, що відповідає приписам частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Повертаючи заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позову, суд першої інстанції керувався положеннями частини 7 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України.
За приписами цієї процесуальної норми суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог   статті 152   цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.
Статтею 152 Кодексу адміністративного судочинства України визначено вимоги щодо змісту і форми заяви про забезпечення позову.
Частиною 2 цієї статті передбачено, що якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, а також відомі заявнику номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти. У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів (частина 3 статті 152 Кодексу). До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі (частини 4 статті 152 Кодексу).
Судом першої інстанції відмовлено у звільненні ОСОБА_1 від сплати судового збору за подачу заяви про вжиття заходів забезпечення позову до подання позову.    
В обґрунтування прийнятого процесуального рішення суд послався на положення статті 8 Закону України «Про судовий збір» та керувався статтею 133 Кодексу адміністративного судочинства України.
Частиною першої  статті 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у   частині першій   цієї статті (частина 2 статті 8 Закону).
Відповідно до статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 до заяви про забезпечення позову не додано документів, на підтвердження наявності підстав для звільнення його від сплати судового збору. Подана ним через систему "Електронний суд" заява про забезпечення позову до подачі позовної заяви не містить додатків (а.с.1-10).
Посилання скаржника на судові рішення в інших справах, по яким його звільнено від сплати судового збору, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вирішення питання в порядку статті 133 Кодексу адміністративного судочинства про звільнення від оплати судового збору, зменшення розміру судового збору, відстрочення або розстрочення сплати судового збору вирішується судом окремо по кожній справі. Крім того, як Кодекс адміністративного судочинства України, так і Закон України «Про судовий збір» наділяє суд правом (а не визначає обов`язок) звільнення від сплати судового збору  за наявності визначених законом підстав.
Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.          
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2020 р. в адміністративній справі № 610зп-20/160 -    залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 02 грудня 2020 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук