ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 р.	Справа № 480/418/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Мельнікової Л.В. ,  Рєзнікової С.С. ,
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Скригонюк І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 року, головуючий суддя І інстанції: О.А. Прилипчук, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 18.03.20 року по справі № 480/418/20
за позовом                     ОСОБА_1  
до                    Національної поліції України ,                    Міністерства внутрішніх справ України      третя особа                     Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області 
про визнання бездіяльності та зобов`язання вчинення дій,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Національної поліції України, Міністерства внутрішніх справ України, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якій просив:
- зобов`язати Національну поліцію України зробити правильний розрахунок розміру середньої премії, яку отримував поліцейський у січні 2016 р. на посаді - начальник відділу апарату Головного Управління Національної поліції, згідно показників таблиці “Про середні розміри премій, виплачених поліцейським за січень 2016р.”, в якій вказані дані середніх премій по першій групі, по другій групі і в стовпчику поза групою, і інформацію про новий розмір середньої премії - 86,34% надіслати до Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України для підготовки нової довідки;
- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України підготувати, надіслати позивачу та до ГУ ПФУ в Сумській області нову Довідку для перерахунку пенсії з 01.01.2016 р. з правильно розрахованим розміром середньої премії, яка складає - 86,34 %, яку отримував поліцейський у січні 2016 р. на посаді - начальник відділу апарату Головного Управління Національної поліції.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 30.03.2005 року позивачу призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". На пенсію звільнений з посади начальника відділу організаційно - масової та спортивної роботи ФСТ “Динамо” України в Сумській області, а згідно наказу МВС України № 138 від 17.02.2017 р. зазначена посада прирівняна до посади “начальник відділу” апарату головних управлінь Національної поліції. Позивач вважає, що йому зроблено неправильний розрахунок розміру середньої премії, яку отримував поліцейський у січні 2016 р. на посаді - начальник відділу апарату Головного Управління Національної поліції, яка має бути 86,34% замість 10,79 %.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 у задоволенні вказаного позову відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не з`ясування всіх обставин у справі, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.
Зокрема, апелянт посилався на те, що додані до відзивів відповідачів копії довіреностей не є документами, що посвідчують повноваження представників на представництво Міністерства внутрішніх справ України та Національної поліції України в суді. Враховуючи наведене вважає, що суд не мав підстав для прийняття до приєднання до справи та розгляду відзивів відповідачів, оскільки відзиви підписані особами, право яких на вчинення таких дій не підтверджено у встановленому законом порядку.
Відповідачами подано відзиви на апеляційну скаргу, в яких вони просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 17.12.2020 позивач та представник відповідача - Національної поліції України, підтримали свої правові позиції по справі.
Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що з 30.03.2005 року ОСОБА_1 призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". 
Відповідно до довідки №11/197-12 від 19.03.2018 р. розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) складається з: посадового окладу - 3100,00 грн., окладу за військовим (спеціальним) званням (підполковник) - 2200,00 грн., надбавки за стаж служби (50%) - 2650,00 грн., премії - 10,79 %.
ОСОБА_1 звернувся до Національної поліції України із запитом щодо інформації про середні показники премії.
12.08.2019 року Сектором з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України надано відповідь позивачу на його запит.
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем по справі, як суб`єктом владних повноважень, виконано покладений на нього обов`язок щодо доказування правомірності визначення середнього розміру премій поліцейських, що фактично виплачені за січень 2016 року.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІ (далі - Закон № 2262), постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992р. № 393» від 13 лютого 2008 року №45 (далі - Порядок №45), постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17 липня 1992 року № 393 (далі - Постанова № 393), Законом України «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців».
Відповідно до ст. 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262) та п. 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 (далі - Порядок № 45), перерахунок раніше призначених відповідно до Закону № 2262 пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно п. 2 Порядку № 45, Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки), та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін`юсту, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС (далі - державні органи).
Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі – уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з тим, що позивач вважає, що йому зроблено неправильний розрахунок розміру середньої премії, яку отримував поліцейський у січні 2016 р. на посаді - начальник відділу апарату Головного Управління Національної поліції, яка має бути 86,34% замість 10,79 %.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 “Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб” визначено, що пенсії осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) підлягають перерахунку з 01.01.2016 за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. № 988 “Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції”. Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.
Відповідно до п. 5 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45, під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.
Особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) перерахунок пенсії з 1 січня 2016 р. проводиться з розміру грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського, враховуючи оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. № 988 “Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції”. Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року. Подальші перерахунки здійснюються з урахуванням складових грошового забезпечення, передбачених абзацом першим цього пункту.
Наказом МВС від 17 лютого 2017 року № 138, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15.03.2017 № 348/30216, затверджено Перелік посад осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, що прирівнюються посадам поліцейських”.
На виконання зазначеної норми права Національною поліцією України виготовлено інформацію про середні розміри надбавок та премій поліцейських, що фактично виплачені в січні 2016 року.
Так, згідно змісту таблиці інформації про середній розмір премій за січень 2016 року в додатку VII “Апарат головних управлінь Національної поліції” середні розміри надбавок та премій поліцейських, що фактично виплачені за січень 2016 року, за переліком посад поліцейських Національної поліції, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 “Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції” становили:
- розмір премії за посадою “начальник відділу” про першій групі областей становив 75,87 % (4,99 +5+10+0+0+0+0+0+0+0+0+0+0,94+54,94).
- розмір премії за посадою “начальник відділу” про другій групі областей становив 54,94 % (0+0+0+54,94).
- розмір премії за посадою “начальник відділу” про групі областей “поза групою” становив 128,21 % (10,07+0+0+12,1+0+7+10+34,1+54,94).
Отже, загальний розмір премії по всім групам областей становив 259,02 % (75,87 + 54,94 + 128,211.
Оскільки станом на 01.01.2016 територіальні органи поліції були розміщені на території 24 областей, середній розмір премії по Україні поліцейського, що фактично виплачена за січень 2016 року за посадою “Начальник відділу” (додаток VII “Апарат головних управлінь Національної поліції”), відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 “Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції”, становив 259,02 % / 24 області = 10,79 % .
Вищевикладене спростовує доводи позивача наведені в позовній заяві. Зокрема, позивач обраховуючи середній розмір премії помилково ділив загальний розмір премії на кількість груп областей по Україні (3 групи), а не на загальну кількість областей, на території яких розміщувалися територіальні органи поліції, що надавали інформацію про розмір премії за посадою “начальник відділу” (24 області).
Крім того, зі змісту наведеної таблиці в жодній з областей України премія за посадою “начальник відділу” апарату ГУНП не встановлювалася в розмірі 86,34 % та, відповідно, не виплачувалася в розмірі на якому наполягає позивач.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем правильно обраховано розмір премії поліцейських за посадою “начальник відділу” апарату ГУНП за січень 2016 року.
Натомість, викладені в апеляційній скарзі розрахунки щодо визначення середнього розміру премії на підставі копій таблиць «Інформація по середні розміри премій, виплачених поліцейським за січень 2016 року» є неприпустимими, оскільки джерело походження даних таблиць позивачем не зазначено. Як сам зазначає позивач у позовній заяві: «до мене випадково потрапила таблиця». Зазначені копії таблиць не засвідчені жодною посадовою особою відповідно до вимог ДСТУ 4163-2003.
У зв`язку з цим слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Як наслідок, надані позивачем до суду незавірені копії аркушів, на яких зазначено «Інформація по середні розміри премій, виплачених поліцейським за січень 2016 року», не можуть бути визнані доказом у справі.
Щодо твердження апелянта про неналежним чином засвідчення копії довіреності на представництво інтересів НП України колегія суддів зазначає наступне.
Згідно із п. 1 ч. 1 та ч. 3 ст. 59 КАС України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами - довіреністю фізичної або юридичної особи.
Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.
Згідно з частинами першою, третьою статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.
Документи, що підтверджують повноваження представників, визначені статтею 59 КАС України.
Згідно з частинами першою, третьою цієї статті повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.
Відповідно до частини восьмої цієї ж статті у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.
За приписами частини шостої статті 59 КАС України оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідченні суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.
Нормативно-правовими актами, що регулюють порядок засвідчення копій документів, є: Національний стандарт України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003», затверджений наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 року № 55 (далі - ДСТУ 4163- 2003); Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року № 1000/5 (далі - Правила); інструкції з діловодства в окремих органах державної влади та інші.
При цьому в силу пункту 1 Правил ці Правила встановлюють єдині вимоги щодо створення управлінських документів і роботи зі службовими документами, а також порядок їх архівного зберігання в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності (далі - установи). Ці Правила є нормативно-правовим актом, обов`язковим для виконання всіма установами.
Пункт 5.27 ДСТУ 4163-2003 визначає, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.
У силу пункту 8 глави 10 розділу II Правил копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку.
Напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії.
Напис про засвідчення копії скріплюється відбитком печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки «Для копій».
У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчуються відбитком печатки установи.
На лицьовому боці у верхньому правому куті першого аркуша документа проставляється відмітка «Копія».
Отже, зважаючи на правила статті 59 КАС України, Національна поліція України керується, зокрема, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, під час перевірки копій документів, що підтверджують повноваження представників Національної поліції України, на предмет їх відповідності згаданій нормі процесуального закону, слід брати до уваги правила, визначені відповідними нормативно-правовими актами.
Наведена позиція узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 19.03.2019 по справі №806/499/18 (К/9901/62406/18); від 19.09.2018 по справі № 569/907/18 (№ К/9901/54415/18).
Крім того, у постанові Верховного Суду від 19.03.2019 по справі № 806/499/18 зазначено наступне: «Також суд звертає увагу, що під час вирішення питання відповідності копії документу, що підтверджує повноваження представника, вимогам статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України слід уникати зайвого формалізму, як-от констатація відсутності в матеріалах заяви (скарги) копії посадової інструкції особи, яка засвідчила копію відповідного документу, відсутність у довіреності повноважень представника на засвідчення копій документів від імені довірителя тощо».
Копія довіреності, яка була долучена представником НП України, містить усі необхідні реквізити, а саме: у верхньому правому куті документа проставлена відмітка «Копія», а текст засвідчення копії довіреності складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади (начальник Департаменту документального забезпечення НП України), особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії. Копію скріплено печаткою Національної поліції України.
Таким чином, довіреність від 26.09.2019 № 4/ЦОУ засвідчена з дотриманням вимог до оформлення копій документів, визначених пунктом 5.27 ДСТУ 4163-2003 та пункту 8 глави 10 розділу II Правил.
Твердження позивача про виготовлення довіреності представника НП України не на номерному бланку також не відповідає дійсності, оскільки серія та номер бланку зазначається на зворотному боці аркушу, на якому друкується відповідний текст, у даному випадку текст довіреності. Довіреність № 4/ЦОУ від 26.09.2019, яка міститься в матеріалах справи виготовлена на бланку серії НПУ А № 0028890.
Крім того, повноваження представника НП України підтверджені випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фічизних осіб-підприємців та громадських формувань (т.2 а.с. 15-17).
Стосовно доводів апелянта про відсутність повноваження представника МВС колегія суддів зазначає, що матеріалами справи підтверджується, що представник МВС (Отрода Т.Ю.) наділена повноваженнями підписувати та подавати до суду відповідні процесуальні документи, а отже доводи позивача є безпідставними.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень  та  у спосіб, що визначені  Конституцією  та  законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод  та  інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Відповідачем по справі, як суб`єктом владних повноважень, виконано покладений на нього обов`язок щодо доказування правомірності визначення середнього розміру  премій поліцейських, що фактично виплачені за січень 2016 року, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 до Національної поліції України, Міністерства внутрішніх справ України про визнання бездіяльності та зобов`язання вчинення дій не підлягають задоволенню.
Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини. 
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. 
Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 року по справі № 480/418/20 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	А.О. Бегунц	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Л.В. Мельнікова    С.С. Рєзнікова   	
Повний текст постанови складено  23.12.2020 року