Справа № 302/1249/19

П О С Т А Н О В А
Іменем України

30 листопада 2020 року м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд у складі:
судді-доповідачки Готри Т. Ю.,
суддів Собослоя Г. Г., Мацунича М. В.,
за участі секретарки судового засідання Терпай С. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення збитків за необліковане споживання електричної енергії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 27 лютого 2020 року, ухвалене суддею Кривкою В.П., повний текст якого складено 06.03.2020,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року Приватне акціонерне товариство «Закарпаттяобленерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення збитків за необліковане споживання електричної енергії.
Позов обґрунтовано тим, що Приватним акціонерним товариством «Закарпаттяобленерго» (далі - ПАТ «Закарпатттяобленерго», товариство) за адресою: Міжгірський район с. Синевир, будинок № 1168 було відкрито особовий рахунок на покійну ОСОБА_3 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, що підтверджується довідкою Синевирської сільської ради № 217 від 14.06.2019. Згідно з цієї довідки на даний час у цьому житловому будинку проживають, а відповідно і користуються електроенергією ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_1 
23 квітня 2019 року представниками ПАТ «Закарпаттяобленерго», на підставі підпункту 3 пункту 5.1.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі – ПРРЕЕ), проведено обстеження електроустановки споживача у с. Синевир, № НОМЕР_1 (особовий рахунок НОМЕР_2 ) під час якого було виявлено самовільне підключення електроустановок струмоприймачів до власної електромережі поза засобами обліку електричної енергії, яка не обліковувалась і не оплачувалась. Водночас цього ж дня представниками позивача проведено обстеження електроустановки споживача і в будинку АДРЕСА_1 (особовий рахунок НОМЕР_3 ) також було виявлено порушення у вигляді самовільного підключення електроустановки споживача до власної електромережі поза засобами обліку електричної енергії (змонтоване відгалуження від ввідного проводу живлення), спожита таким чином електрична енергія теж не обліковувалася і не сплачувалася.
По цим фактам виявлених порушень було складено акт № 123097 від 23.04.2019 та акт № 123102 від 23.042019. Під час складання цих актів присутньою була споживачка ОСОБА_1 , яка їх підписала та зауважень до них не мала.
На підставі зазначених актів, із повідомленням споживачку ОСОБА_1 про час і місце їх розгляду, комісією Міжгірського РЕМ ПАТ «Закарпатттяобленерго» було проведено визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії внаслідок порушення відповідачами правил роздрібного ринку електричної енергії, та встановлено, що останніми заподіяно ПАТ «Закарпаттяобленерго» збитки, а саме: по акту № 123097 на суму 29 263,72 грн, що становить 14 457 кВт/год, та по акту № 123102 на суму 29 263,72 грн, що становить 14 457 кВт/год, у вигляді недооблікованої електричної енергії, про що зазначено в протоколах засідання цієї комісії від 07.05.2019 за № 774 і № 775 та в розрахунках обсягу і вартості необлікованої електричної енергії за актами. У зв`язку з неявкою відповідачів на засідання комісії, 08.05.2019 товариством їм по пошті надіслано листа, копію цих протоколів засідання комісії по розгляду зазначених актів про порушення з розрахунками на оплату в розмірі 29 263,72 грн і 29 263,72 гривень.
Не погоджуючись із цими рішеннями комісії Міжгірського РЕМ, ОСОБА_1 надіслала до обласної комісії ПАТ «Закарпаттяобленерго» заяву про їх перегляд. 11 червня 2019 року обласна комісія товариства по розгляду актів про порушення, в присутності уповноваженої особи ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , за взаємною згодою сторін та беручи до уваги скрутне матеріальне становище споживача, змінила період нарахування і згідно з протоколом № 46-06/23019 здійснила перерахунок вартості необлікованої електричної енергії по акту про порушення № 123097 від 23.04.2019 на суму до оплати у розмірі 17 555,07 грн, а відповідно до протоколу № 45-06/23019 здійснила перерахунок вартості необлікованої електричної енергії по акту про порушення № 123102 від 23.04.2019 на суму - 17555,07 гривень.
Однак відповідачі по справі оплату в порядку та строки, вказані в розрахункових документах, у добровільному порядку не здійснили, а тому товариство вимушене звернутися до суду із зазначеним позовом.
Посилаючись на наведені обставини, ПАТ «Закарпаттяобленерго» просило стягнути на свою користь: зі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 солідарно 17 555,07 грн завданих збитків по акту порушення № 123097 від 23.04.2019; зі ОСОБА_1 17 555,07 грн завданих збитків по акту порушення № 123102 від 23.04.2019, а також вирішити питання про розподіл судових витрат. 

Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 27.02.2020 позов задоволено. Стягнуто солідарно зі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Закарпаттяобленерго» збитки по акту порушення № 123097 від 23.04.2019 в розмірі 17 555,07 грн, стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Закарпаттяобленерго» збитки по акту порушення № 123102 від 23.04.2019 в розмірі 17 555,07 грн. Вирішено стягнути зі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «Закарпаттяобленерго» понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 921 гривні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначене рішення суду вважають незаконним, необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню. Скаргу мотивували тим, що вони не порушували правил роздрібного ринку електричної енергії, про які вказано в актах про порушення № 123097 і № 123102 датованих від 23.04.2019. З приводу підписання актів про порушення ОСОБА_1 , то працівниками позивача було інсценовані такі порушення та її було введено в оману щодо подальших наслідків, про що наголошувалося місцевому суду, який безпідставно не взяв ці доводи до уваги. Посилались і на те, що судом першої інстанції необґрунтовано констатовано про наявність між сторонами договірних правовідносин, оскільки у матеріалах справи є відсутнім відповідний і підписаний одним із відповідачів договір про постачання електричної енергії споживачу або заяви-приєднання до умов такого договору як щодо будинку АДРЕСА_2 . Вказували і на помилкове посилання місцевим судом на вимоги ст. 1218 ЦК України щодо автоматичного переходу прав і обов`язків у правовідносинах з електропостачання від померлої ОСОБА_3 до її спадкоємця ОСОБА_2 , без укладення при цьому з постачальником електричної енергії нового договору. Крім того, стверджували про залишення поза увагою судом неправильності визначення і нарахування товариством суми завданих збитків, оскільки для цього взято шестимісячний період, який передував дню виявлення порушення, тобто з 24.10.2018 по 23.04.2019, що суперечило діючому на час визначення збитків пункту 2.7 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, так як у будинку АДРЕСА_1 ніхто не проживає, після смерті власника обох цих будинків ОСОБА_3 право власності на них ніхто не переоформив, нові договори з позивачем не уклав та працівницею Міжгірського РЕМ ОСОБА_4 щомісячно оглядаються будинки № НОМЕР_4 , № 1168 з отриманням показників приладів обліку споживання електроенергії, а тому для розрахунку збитків товариство повинно було брати період з дня останнього зняття представницею позивача показників лічильника. Також указували, що місцевим судом безпідставно задоволено позов до ОСОБА_1 , оскільки вона не може в даному випадку нести відповідальності, адже не є ані власником цих будинків, ані спадкоємцем після смерті їх власника матері її чоловіка ОСОБА_2 – ОСОБА_3 .
З огляду на наведене, просили скасувати зазначене рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 представниця ПАТ «Закарпаттяобленерго» - адвокатеса ПАО «Консенсус» Чекан В.В. посилалась на безпідставність і необґрунтованість скарги. На її думку, відповідачі, хоч і не є власниками будинків №№ НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 , але фактично проживають і зареєстровані у них. При цьому ОСОБА_1 з 01.01.2019 приєдналася до умов публічного договору про надання послуг з розподілу електричної енергії і, як наслідок, на неї відкрито особовий рахунок № НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_3 , з актами про порушення ознайомилася, їх підписала, зауважень до них немала та отримала їх примірник. Указувала, що між сторонами у справі склалися фактичні договірні правовідносини, по будинку АДРЕСА_3 було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 , після смерті якої ІНФОРМАЦІЯ_1 її спадкоємцем є син відповідач ОСОБА_2 . До 01.01.2019 позивачем безперебійно постачалася електроенергія до вказаних будинків, яка споживалася відповідачами і за яку ними проводилася оплата, а починаючи з 01.01.2019 ПАТ «Закарпаттяобленерго», як оператор системи розподілу, почав надавати ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за цими адресами послуги з розподілу електричної енергії, яка ними споживається, про що свідчать картки споживання електроенергії по вказаним особовим рахункам. Зауважувала і про голослівність твердження апелянтів про неправильне визначення суми завданих збитків, оскільки така розрахована відповідно до Методики визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії.
З урахуванням наведеного, просила апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін, а також вирішити питання про розподіл судових витрат. 

У судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_1 - адвокат Оленич Р.А. апеляційну скаргу підтримав, з підстав наведених у ній, та просив скасувати оскаржуване рішення суду й ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Представниця позивача ПАТ «Закарпаттяобленерго» - адвокатеса Чекан В.В. в судовому засіданні заперечила щодо задоволення апеляційної скарги та просила оскаржуване рішення залишити без змін.

Відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у тому числі і через оголошення на офіційному вебсайті Судова влада України, а тому їх повторна неявка, відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. До того ж, інтереси ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції представляє її адвокат Оленич Р.А. 

Заслухавши суддю-доповідачку, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи позов ПАТ «Закарпаттяобленерго» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення збитків за необліковане споживання електроенергії, суд першої інстанції керувався його доведеністю та наявністю правових підстав для його задоволення.
Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, оскільки такого суд дійшов із додержанням норм матеріального і процесуального права з огляду на наступне.
1. Судом установлено, що будинки № НОМЕР_4 і № НОМЕР_1 у с. Синевир Міжгірського району Закарпатської області належали, а останній будинок і на праві приватної власності в цілому згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 24.12.2012, витягу про державну реєстрацію № 37086097 від 31.12.2012 /а.с.126, 127/, матері відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, та після смерті якої відповідні права на зазначені будинки неоформлені, незареєстровані по теперішній час. Ці обставини сторонами по справі визнаються та не заперечуються.
Відповідно до інформації наданої виконавчим комітетом Синевирської сільської ради у листах № 217 від 14.06.2019, № 02-36/454 від 25.10.2019 /а.с.52, 75/ відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають і зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_2 є також спадкоємцем за померлою матір`ю ОСОБА_3 . Факт реєстрації місця проживання ОСОБА_2 у будинку АДРЕСА_3 підтверджується і витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання за № 2128-1894617-2018 від 10.08.2018 /а.с.25/.
Згідно з відомостями позивача ПАТ «Закарпаттяобленерго» по будинку АДРЕСА_3 наявний особовий рахунок споживача № НОМЕР_2 на ім`я померлої ОСОБА_3 , а по будинку № 1167 с. Синевир Міжгірського району – особовий рахунок споживача № НОМЕР_3 на ім`я відповідачки ОСОБА_5 /а.с.13-14, 32-35, 124/. 
Відповідно до ст. 1218, частин 3, 5 ст. 1268 ЦК України до складу спадщини входять усі права й обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що її прийняв, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
З огляду на це, апеляційний суд уважає, що відповідач ОСОБА_2 прийняв спадщину за померлою матір`ю ОСОБА_3 , оскільки зареєстрований і проживає за цією адресою, його відмови від прийняття спадщини матеріали справи не містять, а отже, він успадкував права та обов`язки спадкодавця. Відтак незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину чи здійснення реєстрації відповідних прав на успадковане нерухоме майно, він повинен належним чином його утримувати, зокрема сплачувати послуги за отриману і спожиту електроенергію. 
Як убачається зі змісту Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом якого є і регулювання відносин, що виникають у процесі надання споживачам послуг з постачання та розподілу електричної енергії, з урахуванням особливостей, зокрема установлених законом, який регулює відносини у сфері постачання та розподілу електричної енергії /частини 1, 3 ст. 2/, та послуга з постачання і розподілу електричної енергії є комунальною послугою /п. 2 ч. 1 ст. 5/, а тому відповідно до вимог ст. 9 цього Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок і строки не визначені відповідним договором, не звільняється він і від оплати таких послуг, отриманих ним до укладення такого договору, та дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються на рівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з їх оплати. 
За приписом ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Згідно з ч. 2 ст. 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. 
Положеннями ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що споживання електричної енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.
За змістом вимог пункту 5.5.5 ПРРЕЕ (чинних на час виникнення спірних правовідносин і надалі в такій же редакції) споживач зобов`язаний, зокрема, користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів), сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів, дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів тощо.
Пунктом 2.1.6 ПРРЕЕ констатувалося, що фактом приєднання споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи розподілу та/або документальне підтвердження споживання електричної енергії.
Отже, такий договір у даному випадку є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта повністю та без застережень або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення у договорі або законі не висловив заперечень проти договору (мовчання). Цей договір також містить елементи договору приєднання /ст. 634 ЦК України/.
Таким чином, для укладення цього договору законодавством не вимагається обов`язкове його укладення в письмовій формі з підписанням сторін. 
З урахуванням наведеного, апеляційний суд констатує, що споживачами електроенергії згаданого вище будинку АДРЕСА_3 є обоє відповідачів, а будинку АДРЕСА_1 – ОСОБА_5 , на яку і відкрито особовий рахунок споживача, та колегія суддів не бере до уваги доводи апелянтів про не можливість нести відповідальність через відсутність у них права власності на ці будинку, відсутність договірних правовідносин із позивачем ПАТ «Закарпаттяобленерго» внаслідок не укладення письмових договорів, які би були підписані одним і з них, оскільки наявність усталених фактичних договірних правовідносин між сторонами підтверджується, насамперед: наявними у матеріалах справи картками споживання електроенергії по обом особовим рахункам № НОМЕР_3 і № 160341420 щодо споживання електроенергії за даними будинками, оплати протягом тривалого часу електричної енергії; фактичним проживанням, реєстрацією ОСОБА_5 і ОСОБА_2 у будинку № НОМЕР_1 ; твердженням у судовому засіданні суду апеляційної інстанції представника відповідачки ОСОБА_1 – адвоката Оленича Р.А. про проживання у будинку АДРЕСА_1 родичів відповідачів тощо. 
2. З матеріалів справи вбачається, що 23 квітня 2019 року представниками Міжгірського РЕМ ПАТ «Закарпаттяобленерго» за участі споживачки ОСОБА_5 під час обстеження електроустановки у будинку АДРЕСА_3 було виявлено порушення пункту 5.5.5. ПРРЕЕ, тобто самовільне підключення електроустановок струмоприймачів до власної електромережі поза засобами обліку електричної енергії, яка не обліковувалась і не оплачувалась, про що складено акт про порушення № 123097 /а.с.10/.
Також цього ж дня представниками Міжгірського РЕМ ПАТ «Закарпаттяобленерго» за участі ОСОБА_1 при обстеженні електроустановки споживача в будинку АДРЕСА_1 було виявлено порушення пункту 5.5.5. ПРРЕЕ у вигляді самовільного підключення електроустановки споживача до власної електромережі поза засобами обліку електричної енергії (змонтоване відгалуження від ввідного проводу живлення), спожита таким чином електрична енергія теж не обліковувалася і не сплачувалася і, як наслідок, складено акт про порушення № 123102 /а.с.31/.
       Ці акти 07.05.2019 були розглянуті комісією з розгляду актів про порушення Міжгірським РЕМ ПАТ «Закарпаттяобленерго», без участі споживачки ОСОБА_1 , яку належним чином повідомлялося про час і місце їх розгляду. За результатами розгляду зазначених актів, комісією було прийнято рішення, які оформлені протоколами від 07.05.2019 № 774 та № 775 /а.с.15, 36/ та в яких зазначено про порушення ПРРЕЕ й установлення збитків позивачу за період з 24.04.2018 по 23.04.2019 недооблікованої електроенергії по акту № 123097 на суму 29263,72 грн, що складає 14 457 кВт/год, та по акту № 123102 на суму 29263,72 грн, що становить 14457 кВт/год.
Не погодившись із такими рішеннями комісії Міжгірського РЕМ, ОСОБА_5 надіслала до обласної комісії ПАТ «Закарпаттяобленепрго» заяви про їх перегляд. 
Як наслідок, рішеннями цієї обласної комісії позивача, оформлених у вигляді протоколів за № 45-06/2019 та № 46-06/2019 від 11.06.2019 /а.с.26, 47/, за участю представника споживачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , складені акти про порушення від 23.04.2019 визнано такими, що відповідають ПРРЕЕ і Методиці, однак за взаємною згодою сторін було прийнято рішення змінити періоди нарахування збитків і установити в шість календарних місяців такий період, а саме з 24.10.2018 по 23.04.2019, з урахуванням скрутного матеріального становище споживача, погодженням укладання графіка погашення заборгованості по актам терміном на 12 календарних місяців у разі звернення споживача з відповідною заявою.
На підставі цього, обласна комісія ПАТ «Закарпаттяобленерго» дійшла висновку, що згідно з розрахунком обсягу вартості необлікованої електричної енергії за актом про порушення № 123097 від 23.04.2019 за адресою: АДРЕСА_3 , взявши за основу період з 24.10.2018 по 23.04.2019, сума заборгованості становить 17 555,07 гривень. Ідентичних висновків ця комісія дійшла і по акту про порушення № 123102 від 23.04.2019 за адресою: АДРЕСА_3 . 
Пунктом 4 ч. 2 статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено відповідальність за правопорушення на ринку електричної енергії, зокрема за її крадіжку, самовільне підключення до об`єктів споживання без приладів обліку. Подібні положення містилися і в ст. 27 Закону України «Про електроенергетику».
За змістом пункту 1.1.2. ПРРЕЕ не облікована електрична енергія – обсяг електричної енергії, використаний споживачем або переданий транзитом в електромережі, що належить іншим власникам електричних мереж, але не врахований розрахунковими засобами комерційного обліку або врахований неправильно. 
У пунктах 8.2.5, 8.2.6 ПРРЕЕ встановлювалось, що у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує енергію, порушень цих Правил, у тому числі розкрадання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача або представника споживача оформлюється акт про порушення. На підставі акта про порушення уповноваженими представниками оператора системи під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг необлікованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків. Рішення комісії оформляється протоколом, копія якого видається споживачу. У разі причетності споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії. В такому разі разом з протоколом споживачу надаються розрахунок обсягу та вартості не облікованої електроенергії з посиланням на відповідні пункти методики визначення обсягу та вартості не облікованої електричної енергії, затверджені Регулятором, та розрахункові документи для оплати необлікованої електричної енергії та/або збитків.
Відповідно до підпунктів 5, 6 пункту 3.1. «Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої енергії внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією», затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 № 562, зареєстрованої в Мін`юсті 04.07.2006 за № 782/12656 /з наступними змінами і доповненнями та чинною на час виникнення спірних правовідносин/, то ця Методика застосовувалася на підставі акта про порушення в разі виявлення: - самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника чи іншого споживача (власника мереж) з порушенням схеми обліку; - самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електромережі, що не є власністю енергопостачальника. При цьому у разі виявлення у споживача порушень, зазначених у пунктах 5-7 цього пункту, ця Методика застосовувалася за умови виявлення на місці підключення до відповідних мереж, що зазначається в акті про порушення та позначається на схемі.
Підпунктом «б» пункту 3.3. цієї Методики визначалась вартість необлікованої електричної енергії у разі самовільного підключення споживачем електроустановок, струмоприймачів або проводів до електричних мереж енергопостачальника – із дня набуття споживачем права власності на електроустановку чи права користування електроустановкою або із дня здійснення технічної перевірки електричної мережі, до якої було здійснено самовільне підключення, але не більше сумарної кількості за 12 календарних місяців, що передували дню виявлення порушення, та до усунення порушення. 

На переконання колегії суддів, зазначені вище акти містять виклад обставин порушень, схеми електропостачання об`єкта споживача на яких виявлено порушення, містять усі заповнені графи, підписані не менше трьома працівниками постачальника електроенергії і споживачкою ОСОБА_1 , яка зауважень при їх підписані не мала, та отримала по їх примірнику. До вказаних актів додано світлини і відеозапис фіксації порушень, а свідки позивача: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 в судовому засіданні суду першої інстанції підтвердили обставини виявлених порушень.

Апеляційний суд уважає помилковим твердження апелянтів і про те, що період для розрахунку заборгованості, який обласна комісія позивача зменшила за згодою сторін з 12 до 6 місяців, що передувало дню виявлення правопорушень, мав складати згідно з відомостей останнього контрольного огляду точок обліку 23.03.2019, тобто один місяць, з огляду на таке. 
Відповідно до пунктів 1.1.2. ПРРЕЕ: контрольний облік засобу комерційного обліку – виконання комплексу робіт з метою візуального обстеження цілісності засобу комерційного обліку (корпусу, скла, кріплення тощо), цілісності встановлених згідно з актом про пломбування пломб та наявності відбитків їх тавр, індикаторів впливу електричного/електромагнітного полей, зняття показників засобів комерційного обліку (у разі виконання функцій постачальника послуг комерційного обліку), а також з метою виявлення самовільних підключень без використання спеціальних технічних засобів та/або часткового демонтажу будівельних конструкцій або оздоблювальних матеріалів; технічна перевірка - виконання комплексу робіт з метою визначення відповідності Кодексу комерційного обліку та відповідним нормативно-технічним документам стану вузла обліку електричної енергії (крім тих його характеристик та властивостей, забезпечення яких покладається на постачальника послуг комерційного обліку) та схеми його підключення, електропроводки та електроустановок від межі балансової належності до точки вимірювання, а також з метою виявлення поза облікових підключень.
Однак матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, що 23.03.2019, як твердить відповідачка ОСОБА_1 , мало місце саме технічна перевірка і можливість виявлення поза облікових підключень під час чергового щомісячного контрольного обліку показників приладів обліку споживання електроенергії здійснених одноособово представницею Міжгірського РЕМ ПАТ «Закарпаттяобленерго» Ковбицею Л.В., а також і те, що остання мала відповідний фах для виявлення таких порушень і право фіксувати їх одноособово зі складенням акту про порушення. 
Водночас колегія суддів констатує, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_10 , не погоджуючись із указаними актами про порушення чи рішеннями обласної комісії ПАТ «Закарпаттяобленерго», оформлених у вигляді протоколів за № 45-06/2019 та № 46-06/2019 від 11.06.2019, оскаржували їх у судовому порядку відповідно до пункту 8.2.7. ПРРЕЕ /спірні питання, які виникають між сторонами при складанні акта про порушення, при визначенні розміру суми збитків, належної до оплати, а також при здійсненні платежів, вирішуються у судовому порядку/. Аналогічні положення містяться і в чинному пункті 8.2.7. ПРРЕЕ (в редакції постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1525 від 18.07.2019).     
При цьому вимога про скасування рішення комісії енергопостачальника про визначення обсягу необлікованої електричної енергії та суми завданих споживачем збитків є способом захисту прав та інтересів, установленим законом, оскільки таке рішення комісії, оформлене протоколом з розгляду акта порушення Правил, безпосередньо впливає на права та обов`язки відповідного суб`єкта в контексті його правовідносин з енергопостачальником, установлює обсяг і вартість необлікованої електроенергії та може бути підставою для припинення електропостачання відповідного споживача /Постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 09.09.2020 справа № 369/10223/19 (провадження № 61-10601 св20), а подібний висновок висвітлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2020 року у справі № 910/19855/17 (провадження № 12-137гс19).
Положеннями ч. 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, суд ураховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.
Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На переконання апеляційного суду, позивач довів належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами свої вимоги, які знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.
На підставі ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2 881,50 грн слід віднести за рахунок апелянтів.
Водночас апеляційний суд уважає, що вимога позивача ПАТ «Закарпаттяобленерго» про стягнення з відповідачів 7 000 грн судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованою з таких підстав.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Приписами частин 5, 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Положеннями частини восьмої статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків  тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду, що узгоджується з правовою позицією Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 20.05.2020, справа № 305/1042/16-ц (провадження № 61-11062св18),
На підтвердження понесених витрат позивачем додано платіжне доручення № 3965 від 19.05.2020 /а.с.195/, звіт щодо виконання доручення клієнта згідно з додатком № 124 від 18.05.2020 до договору про надання правової допомоги від 30.01.2018 № 38 датованого 09.07.2020.
Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 27 лютого 2020 року залишити без змін.
Стягнути зі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» по 3 500 гривень з кожного судових витрат.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 9 грудня 2020 року.

Суддя-доповідачка

Судді