Постанова
Іменем України       
 
23 вересня 2020 року 
м. Київ
 
справа № 496/2124/14-ц
провадження № 61-3737св18 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Сімоненко В. М., 
суддів: Грушицького А. І., Калараша А. А., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., 
 
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,
представник позивача - ОСОБА_1 , 
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 18 січня 2018 року у складі судді Кравця Ю. І.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2014 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що 15 квітня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі - ТОВ «Український промисловий банк») та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 240-0131007/ФКВІП-08.
У забезпечення виконання вищезазначеного кредитного договору 15 квітня 2008 року укладено договір поруки № 240-0131007/ZФПОР-08 між ТОВ «Український промисловий банк», ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та договір поруки № 240-0131007/ZФПОР-08/2 між ТОВ «Український промисловий банк», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 
30 червня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань. Таким чином ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 240-0131007/ФКВІП-08 від 15 квітня 2008 року.
Оскільки позичальник не виконує умови кредитного договору належним чином, уточнивши позовні вимоги, просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 457 926,73 грн та витрати по сплаті судового збору.
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 24 вересня 2014 року до участі у справі у якості третьої особи залучено ТОВ «Український промисловий банк». 
У червні 2014 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулись до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Дельта Банк» про припинення договорів поруки.
Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 01 квітня 2015 року позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ПАТ «Дельта Банк» про припинення поруки задоволено. 
Визнано припиненою з 30 жовтня 2013 року поруку ОСОБА_4 за договором поруки від 15 квітня 2008 року № 240-0131007/ZФПОР-08 укладеним між ТОВ «Український промисловий банк», ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . 
Визнано припиненою з 30 жовтня 2013 року поруку ОСОБА_3 за договором поруки від 15 квітня 2008 року № 240-0131007/ZФПОР-08/2 укладеним між ТОВ «Український промисловий банк», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 243,60 грн. 
Указане рішення місцевого суду залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 14 січня 2016 року та постановою Верховного Суду від 11 вересня 2020 року. 
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 01 квітня 2015 року позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи ТОВ «Український промисловий банк», про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду.
У липні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» подав апеляційну скаргу на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 01 квітня 2015 року, якою позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи ТОВ «Український промисловий банк», про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду.
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 14 січня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задоволено, ухвалу суду першої інстанції скасовано, справу направлено для продовження розгляду. 
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 26 травня 2016 року позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи ТОВ «Український промисловий банк», про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду.
У червні 2016 року ПАТ «Дельта Банк» подав апеляційну скаргу на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 26 травня 2016 року.
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 09 листопада 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задоволено, ухвалу суду першої інстанції скасовано, справу направлено для продовження розгляду. 
У червні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Дельта Банк» про визнання кредитного договору удаваним правочином.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції 
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 01 грудня 2017 року позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи ТОВ «Український промисловий банк», про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду.
Зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ «Дельта Банк» про визнання кредитного договору удаваним правочином залишено без розгляду.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що представник позивача, явка якого була визнана судом обов`язковою відповідною ухвалою, належно повідомлений про розгляд справи, повторно не з`явився до суду, а тому відповідно до пункту 5 частини першої статті 207 ЦПК позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи ТОВ «Український промисловий банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягає залишенню без розгляду.
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції 
У грудні 2017 року ПАТ «Дельта Банк» подав апеляційну скаргу на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 01 грудня 2017 року у частині залишення без розгляду позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи ТОВ «Український промисловий банк», про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 18 січня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 01 грудня 2017 року повернуто заявнику. 
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що матеріали справи не містять належних доказів того, що  ОСОБА_5 , який підписав від імені ПАТ «Дельта Банк» апеляційну скаргу, є керівником ПАТ «Дельта Банк» або членом виконавчого органу, уповноваженого діяти від імені цієї юридичної особи відповідно до закону, статуту, положення, або адвокатом.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У березні 2018 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій посилаючись на неправильне застосування норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 18 січня 2018 року, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції що представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» (30 вересня 2016 року), здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню. Оскільки провадження в указаній справі відкрито до 30 вересня 2016 року, то представництво може здійснюватися представником за довіреністю, за правилами, які діяли до набрання чинності змін до Конституції України, тобто до 30 вересня 2016 року.
Відзив на касаційну скаргу не надходив. 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 29 березня 2018 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з суду першої інстанції. 
У квітні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.
Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 14 квітня 2020 року призначений повторний автоматизований розподіл вказаної судової справи.
У квітні 2020 року справу розподілено судді-доповідачу. 
Ухвалою Верховного Суду від 11 вересня 2020 року справу призначено до судового розгляду.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суд установив, що ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 01 грудня 2017 року позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи ТОВ «Український промисловий банк», про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду.
Зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ «Дельта Банк» про визнання кредитного договору удаваним правочином залишено без розгляду.
У грудні 2017 року ПАТ «Дельта Банк» подав апеляційну скаргу на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 01 грудня 2017 року у частині залишення без розгляду позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи ТОВ «Український промисловий банк», про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 18 січня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 01 грудня 2017 року повернуто заявнику на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України. 
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Відповідно до пункту 2 розділу II «Перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
Частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції чинній на час подання касаційної скарги) передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга підлягає задоволенню враховуючи наступне. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою і другою статті 400 ЦПК України (у редакції чинній на час подання касаційної скарги) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Повертаючи апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» суд апеляційної інстанції свій висновок мотивував тим, що матеріали справи не містять належних доказів того, що  ОСОБА_5 , який підписав від імені ПАТ «Дельта Банк» апеляційну скаргу, є керівником ПАТ «Дельта Банк» або членом виконавчого органу, уповноваженого діяти від імені цієї юридичної особи відповідно до закону, статуту, положення, або доказів того, що він є адвокатом.
Колегія суддів не погоджується з указаним висновком апеляційного суду з огляду на наступне. 
 
Пунктом 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо вона подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України № 1401-VIII від                        02 червня 2016 року «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)».
 
За приписами частини третьої статті 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.
 
У підпункті 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України закріплено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1, та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у судах апеляційної інстанції здійснюється з 01 січня 2018 року. Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності даним Законом, здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.
 
У статті 8 Конституції України встановлено, що Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.
 
Згідно підпункту 18 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.
 
Таким чином, з 01 січня 2018 року представництво у судах апеляційної інстанції в справах, провадження у яких розпочате після 30 вересня 2016 року, має здійснюватися адвокатами. Якщо провадження розпочате до 30 вересня                  2016 року, то представництво у судах апеляційної інстанції може здійснюватися представниками, які не мають статусу адвоката.
 
Такого висновку щодо застосування норм права дійшов Верховний Суд у постанові від 27 травня 2020 року у справі № 175/1053/15-ц (провадження № 61-39616св18), у постанові від 28 травня 2020 року у справі № 5569/15575/15 (провадження № 61-27387св18).
 
Провадження в указаній справі розпочато 19 травня 2014 року відповідно до ухвали Біляївського районного суду Одеської області про відкриття провадження у справі (т. 1, а. с. 51).
 
Таким чином, представництво в апеляційному суді у цьому провадженні здійснюється за правилами, які діяли до набрання чинності Законом України                 № 1401-VIII від 02 червня 2016 року «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)».
 
Із справи відомо, що апеляційна скарга ПАТ «Дельта Банк» на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 01 грудня 2017 року підписана представником банку - Тавровським С. Г., який діяв на підставі довіреності від 18 вересня 2018 року, копія якої додана до апеляційної скарги (т. 4, а. с. 150-153). 
Отже, касаційна скарга подана на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 18 січня 2018 року є обґрунтованою, а висновок суду апеляційної інстанції щодо повернення апеляційної скарги з підстав відсутності належних доказів, які підтверджують процесуальну дієздатність представника ПАТ «Дельта Банк» є помилковим. 
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Частиною третьою статті 411 ЦПК України (у редакції чинній на час подання касаційної скарги) передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали чи постанови, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
З урахуванням наведеного, оскаржена ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню. 
Керуючись статтями 400, 402, 406, 409, 411, 416 ЦПК України (у редакції чинній на час подання касаційної скарги), Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 18 січня 2018 року скасувати, а справу передати до апеляційного суду для продовження розгляду із стадії вирішення питання про відкриття провадження.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий    	                                       В. М. Сімоненко  	
Судді:	                                       А. І. Грушицький 	
 	                      А. А. Калараш                       	
 	                      С. Ю. Мартєв   	
 	Є. В. Петров