Справа № 163/1059/20  Провадження №33/802/716/20 	Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С. 	
Категорія:ст. 472 МК України 	Доповідач: Подолюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 жовтня 2020 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Кривошея А.М., представника митниці – Пікалюка М.С., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 - Кривошея Анатолія Миколайовича на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 10 вересня 2020 року,
ВСТАНОВИВ
Вказаною постановою судді  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою:  АДРЕСА_1 , декларанта ТОВ "Економ-Трейд", визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 165 082 (сто шістдесят п`ять тисяч вісімдесят дві) грн. 80 коп., з конфіскацією в дохід держави 40 штук захисних лінз до гірськолижної маски, 3 штук дисків для овочерізки, 81 штуки ременів до гірськолижної маски, 8 штук кофт, 1 пари тапок, 8 штук електричних апаратів для приготування шаурми загальною вартістю 165 082,80 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Волинської митниці Держмитслужби 27263 грн. витрат за зберігання товару.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420 грн. 40 коп. судового збору.
       У постанові судді зазначено, що ОСОБА_1 своїми діями, які проявились у незаявлені за встановленою формою в декларації типу ІМ40АА № UA205030/2020/001917 точних і достовірних відомостей про вказані товари, вчинив порушення митних правил, передбачене ст.472 МК України за наступних обставин.
       Так, ОСОБА_1 , як декларант ТОВ "Економ-Трейд", що діяв відповідно до договору про надання митно-брокерських послуг з ТОВ "Латоя", 24.01.2020 року подав посадовій особі митного поста "Ягодин" Волинської митниці Держмитслужби митну декларацію типу ІМ40АА №UA205030/2020/001917 з товарно-супровідними документами: зовнішньоекономічним контрактом №LAT/SEA/2018-1, інвойс №4.941/Е.4.942/E.6008023891,6008023892 з пакувальним листом. Згідно з цими документами в адресу ТОВ "Латоя" в митному режимі імпорту переміщувався товар "галантерейні вироби, товари народного вжитку, товари легкої промисловості, взуття, головні убори, захисні окуляри, ножі, побутові прилади, механічні прилади, двигуни постійного струму в асортименті".
Під час повного митного огляду в транспортному засобі виявлено не вказані в товарно-супровідних документах 40 штук захисних лінз до гірськолижної маски, 3 штуки дисків для овочерізки, 81 штуку ременів до гірськолижної маски, 8 штук кофт, 1 пару тапок, а також 8 штук електричних апаратів для приготування шаурми, задекларованих як 8 штук приладів для приготування їжі на газовому паливі, загальною вартістю 165 082,80 грн.
Не погодившись із таким судовим рішенням захисник особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Кривошей А.М. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність просить скасувати та постановити нове, яким закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, та повернути вилучений товар. Вважає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення. Так, зазначає, що помилка декларанта щодо зазначення у митній декларації використання виду енергії для роботи кухонного апарата та невірне визначення його коду УКТ ЗЕД, не призвела до зменшення митних платежів, а тому в такому випадку не застосовуються санкції по МК України щодо конфіскації та штрафу.
Декларування окулярів з лінзами з пластмаси та ременів здійснено було у відповідності до чинного законодавства, оскільки вони йшли в комплекті до товару, який визначає основні властивості товару, а тому їх також необхідно повернути декларанту для проведення митного оформлення.
Щодо вилучених 8 кофт та 1 пари тапочок, то вважає, що в даному випадку мала місце помилка відправника, а не декларанта, який надіслав в якості рекламної продукції і не попередив при цьому отримувача.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши думку ОСОБА_1 та його захисника Кривошея А.М., які скаргу підтримали з підстав викладених у ній, представника митниці, який скаргу вважав безпідставною та просив залишити без задоволення, приходжу до наступного висновку.
Частиною 1 статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Відповідно до вимог ст.489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції при прийнятті судового рішення були дотримані в повній мірі.
Так, відповідно до ст.472 МК України адміністративним правопорушенням є недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується дією (недостовірне декларування), або ж бездіяльністю (недекларування). Тобто, це незаявлення за встановленою письмовою, усною, або будь-якою іншою формою відомостей або заявлення недостовірних відомостей про товари, їх митного режиму і інших відомостей для митної мети.
Висновок судді першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, за обставин вказаних в оскаржуваній постанові місцевого суду ґрунтується на досліджених судом доказах.
За положеннями ч.1 ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:
1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;
2) поясненнями свідків;
3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;
4) висновком експерта;
5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
Факт порушення  ОСОБА_1  митних правил та відповідно вчинення адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими судом доказами. Так, його вина доводиться: протоколом про порушення митних правил, митною декларацією та письмовими поясненнями порушника, контрольним талоном, актом про проведення митного огляду транспортного засобу, митною декларацією типу ІМ40АА № UA205030/2020/001917, службовою запискою, товарно-супровідними документами на законно переміщувані товари (контракт № LAT/SEA/2018-1, інвойс № 4.941/E.4.942/E.6008023891, 6008023892), договором про надання митно-брокерських послуг № ЕК/ТЛ/19, висновком експерта.
Відповідно до ч.1 ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Згідно з п.5 ч.8 ст.257 МК України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів: … відомості про товари: а) найменування; б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; … г) код товару згідно з УКТ ЗЕД.
Згідно із ч.1 ст.318 МК України митному контролю підлягають усі товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України.
Протоколом про порушення митних правил та іншими доказами стверджується, що у поданій декларації ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою в декларації точних і достовірних відомостей про ввезені товари.
З огляду на вищенаведене апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції при розгляді справи відповідно до ст.489 МК України з`ясував усі обставини справи, дослідив наявні у ній докази, давши їм належну юридичну оцінку, і обґрунтовано прийшов до висновку, що в діях декларанта ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, оскільки дійсно матеріали справи містять належні до допустимі докази його винуватості у порушенні митних правил в розумінні ст.495 МК України.
При цьому, вірно було відхилено судом першої інстанції доводи захисника ОСОБА_1 - адвоката Кривошея А.М. щодо помилки декларанта при визначенні коду УКТ ЗЕД під час декларування апаратів для приготування шаурми.
Крім того, протоколом про порушення митних правил встановлено не задекларовані товари - лінзи, ремені для гірськолижної маски, диски для овочерізки, кофти, тапочки, які суд визнав предметами правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України. Так, посилання в скарзі захисника про необхідність повернення для митного оформлення, в числі іншого, 41 одиниці ременів до гірськолижної маски, 40 одиниць захисних лінз є недостатніми, оскільки переконливих мотивів про те, що недекларування цих товарів носить необережний характер не надано, а доводи, що дані товари є компонентами товару «захисні окуляри з лінзами з пластмаси» не узгоджуються з вимогами Закону України «Про митний тариф України».
Таким чином, усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі і наведені ним в ході апеляційного розгляду справи щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, оскільки вони перевірялись місцевим судом, який дав їм правильну юридичну оцінку, а на думку апеляційного суду зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства.
У відповідності до ст.ст. 23, 33 КпАП України адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
На думку апеляційного суду, призначаючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався.
Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.
З урахуванням наведеного, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову судді – без змін.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.294 КУпАП, 
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 - Кривошея Анатолія Миколайовича залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 10 вересня 2020 року щодо ОСОБА_1 , - без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає. 
Суддя Волинського
апеляційного суду                                                                В.А. Подолюк