ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/10264/17  Номер провадження 22-ц/814/1959/20	Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н. В.  Доповідач ап. інст. Чумак О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Чумак О.В.
суддів: Дряниці Ю.В., Кривчун Т.О.
за участю секретаря Ткаченко Т.І.
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі Територіального відокремленого безбалансового відділення № 10016/0112 філії Полтавського обласного управління акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на рішення Октябрського  районного суду  м. Полтави від  22 червня 2020 року, ухвалене суддею Тімошенко Н.В., повний текст рішення складено 02.07.2020 р., у справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Територіально відокремленого безбалансового відділення № 10016/0112 філії - Полтавського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся з позовом до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Територіально відокремленого безбалансового відділення № 10016/0112 філії - Полтавського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії.
В обґрунтування позову посилався на те, що 15 грудня 2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено договір про іпотечний кредит № 2203/085488 терміном до 15 грудня 2025 року. 
У періоди з 16.01.2016 р. по 03.03.2016 р., з 03.08.2016 р. по 03.10.2016 р., з 04.12.2016 р. по 28.01.2017 р., з 31.03.2017 р. по 30.05.2017 р. ОСОБА_1 безпосередньо знаходився в зоні проведення антитерористичної операції під час проходження служби на посаді поліцейського батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Полтава» ГУ НП України в Полтавській області, тобто в складі правоохоронних органів спеціального призначення.
Позивач є учасником бойових дій та має право на отримання пільги стосовно не нарахування процентів за користування кредитом у визначений період, передбаченої пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». У зв`язку з чим звернувся до відповідача із заявою про не нарахування процентів за договором про іпотечний кредит у спірний період. Між тим, у задоволенні заяви йому було відмовлено із вказівкою на те, що він не відноситься до кола осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 
Позивач вважає таку відмову неправомірною, у зв`язку з чим просив зобов`язати відповідача зарахувати, починаючи з 16.01.2016 р. по 03.03.2016 р., з 03.08.2016 р. по 03.10.2016 р., з 04.12.2016 р. по 28.01.2017 р., з 31.03.2017 р. по 30.05.2017 р., сплачені ОСОБА_1 проценти за користування кредитними коштами згідно договору про іпотечний кредит № 2203/085488 від 15.12.2015 р., за яким йому видано кредитні кошти для споживчих потреб на загальну суму 175 000,00 грн., у рахунок дострокового часткового погашення основного боргу (тіла кредиту).

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 22 червня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіально відокремленого безбалансового відділення № 10016/0112 філії - Полтавського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, – задоволено частково. 
Зобов`язано Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі територіально відокремленого безбалансового відділення № 10016/0112 філії - Полтавського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» зарахувати, починаючи з 16.01.2016 по 03.03.2016, з 03.08.2016 по 03.10.2016, з 04.12.2016 по 28.01.2017, з 31.03.2017 по 30.05.2017, сплачені ОСОБА_1 проценти за користування кредитними коштами згідно договору про іпотечний кредит № 2203/085488 від 15.12.2015, за яким йому видано кредитні кошти для споживчих потреб на загальну суму 175 000,00 грн., у рахунок дострокового часткового погашення основного боргу (тіла кредиту).
Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіально відокремленого безбалансового відділення № 10016/0112 філії - Полтавського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь держави судовий збір в сумі 320,00 грн.

Додатковим рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 09 вересня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіально відокремленого безбалансового відділення № 10016/0112 філії - Полтавського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання дій неправомірними відмовлено. 

З рішенням суду першої інстанції від 22.06.2020 року не погодився відповідач АТ «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого безбалансового відділення № 10016/0112 філії Полтавського обласного управління акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", оскарживши його в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального права, прохає скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у позові в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» поширюється крім військовослужбовців, і на працівників правоохоронних органів спеціального призначення, яким є лише Служба безпеки України, що відповідає ст. 1 ЗУ «Про Службу безпеки України». Тоді як позивач є працівником поліції, та на нього не поширюється дія вищевказаних нормативних актів.

Відзив на апеляційну скаргу учасники справи не подавали.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача Маліченка Д.В., представника відповідача, перевіривши законність  та обґрунтованість  судового рішення  в межах  доводів апеляційної  скарги, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив, і це підтверджується матеріалами справи, що 15 грудня 2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі територіально відокремленого безбалансового відділення № 10016/0112 філії - Полтавське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» укладено договір про іпотечний кредит № 2203/085488, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти для споживчих потреб на загальну суму 175 000 грн. із терміном повернення до 15 грудня 2025 року зі сплатою 23 процентів річних (т. 1 а.с. 7-14).
Позивач належним чином виконує обов`язок з повернення кредиту щомісячними платежами; сплачує відсотки за кредитом. 
На час розгляду справи судом першої інстанції штрафні санкції по договору відсутні, що також не заперечувалося відповідачем.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 має звання старшого сержанта поліції та перебуває на посаді поліцейського батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Полтава» ГУНП України в Полтавській області.
На підставі наказів керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, у період з 16 січня 2016 року по 03 березня 2016 року, з 03 серпня 2016 року по 03 жовтня 2016 року, з 04 грудня 2016 року по 28 січня 2017 року, з 31 березня 2017 року по 30 травня 2017 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Луганської області, що підтверджується відповідними довідками, виданими начальником ГУНП в Луганській області від 29 лютого 2016 року № А-1202, від 29 вересня 2016 року № А-5899, від 27 січня 2017 року № А-7122, від 31 травня 2017 року № А-8298, копії яких наявні в матеріалах справи (т. 1а.с. 5-6).
Як убачається з посвідчення серії НОМЕР_1 від 26 травня 2015 року, ОСОБА_1 є учасником бойових дій (т. 1 а.с. 4). 
Позивач звертався до відповідача із заявою, відповідно до якої на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» просив не здійснювати йому нарахування процентів за договором у періоди проходження ним військової служби.
Листом № 1712/1 від 21 липня 2017 року відповідач відмовив ОСОБА_1 у наданні вищевказаних пільг, посилаючись на роз`яснення Міністерства внутрішніх справ України, у якому зазначено, що на працівників поліції дія Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не поширюється (т. 1 а.с. 15).

Задовольняючи позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача зарахувати у спірний період сплачені ОСОБА_1 проценти за користування кредитними коштами згідно договору про іпотечний кредит № 2203/085488 від 15.12.2015 р., в рахунок дострокового часткового погашення основного боргу (тіла кредиту), місцевий суд виходив із того, що позивач брав безпосередню участь у бойових діях, спрямованих на захист Батьківщини, під час дії в державі особливого періоду та на нього поширюється дія пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Статтею 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції.
Рішенням Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України» від 01 березня 2014 року, яке введене в дію Указом Президента України № 189/2014 від 02 березня 2014 року, констатовано виникнення кризової ситуації, яка загрожує національній безпеці України та вимагає необхідності вжиття заходів щодо захисту прав та інтересів громадян України, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості державних кордонів України, недопущення втручання в її внутрішні справи.
Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту: військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває дотепер.
Крім того, Національний банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

Як вказувалося вище, згідно із довідками начальника ГУНП в Луганській області від 29 лютого 2016 року № А-1202, від 29 вересня 2016 року № А-5899, від 27 січня 2017 року № А-7122, від 31 травня 2017 року № А-8298 ОСОБА_1 у період з 16 січня 2016 року по 03 березня 2016 року, з 03 серпня 2016 року по 03 жовтня 2016 року, з 04 грудня 2016 року по 28 січня 2017 року, з 31 березня 2017 року по 30 травня 2017 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Луганської області.
Безпосередня участь ОСОБА_1 у бойових діях, спрямованих на захист Батьківщини, під час дії в державі особливого періоду дає підстави для висновку, що на спірні правовідносини поширюється дія пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 306/1157/15-ц (провадження № 61-2525св18), від 30 травня 2018 року у справі № 521/12726/16-ц (провадження № 61-16144св18) та від 10 січня 2019 року у справі № 327/353/16-ц (провадження № 61-25229св18).
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Правильно встановивши обставини справи, здійснивши системний аналіз наведених правових норм, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову та зобов`язання відповідача зарахувати, починаючи з 16.01.2016 р. по 03.03.2016 р., з 03.08.2016 р. по 03.10.2016 р., з 04.12.2016 р. по 28.01.2017 р., з 31.03.2017 р. по 30.05.2017 р. сплачені позивачем проценти за користування кредитними коштами згідно договору про іпотечний кредит № 2203/085488 від 15.12.2015 р., за яким йому видано кредитні кошти для споживчих потреб на загальну суму 175 000,00 грн., у рахунок дострокового часткового погашення основного боргу (тіла кредиту).
При цьому, районний суд вірно послався на те, що лист Департаменту кадрового забезпечення МВС України від 25 жовтня 2014 року № 6-4-6702, про який вказував відповідач, не є нормативно-правовим актом, а носить лише інформаційний характер, тому зазначена у ньому інформація не є імперативною.
Доводи апеляційної скарги відповідача, які зводяться до незгоди з ухваленим рішенням та довільного тлумачення норм права, які регулюють спірні правовідносини, правильних висновків місцевого суду не спростовують, тому залишаються колегією суддів без задоволення. 
Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду, про які вказувалося вище.
Підстав для скасування рішення суду з наведених в апеляційній скарзі мотивів колегією суддів не встановлено.
Оскільки рішення місцевого суду в частині відмови у задоволенні позову про визнання дій неправомірними не оскаржується, в цій частині колегією суддів не переглядається. 
Керуючись ст.ст.368, 375, 382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі територіального відокремленого безбалансового відділення № 10016/0112 філії Полтавського обласного управління акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" залишити без задоволення.
Рішення Октябрського  районного суду  м. Полтави від  22 червня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
 
Головуючий-суддя О. В. Чумак            

Судді: Ю.В.Дряниця

Т.О.Кривчун