ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/5684/18                                                                                 Головуючий у 1 інстанції: Костенко Д.А.
                                                                                Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  28 вересня 2020 року                                                                                        м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача                                            Вівдиченко Т.Р.
Суддів                                                              Ганечко О.М.
                                                                         Мєзєнцева Є.І.
За участю секретаря                                        Борейка Д.Е.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою   Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗМІНА" до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗМІНА" (далі - ТОВ «ЗМІНА») звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві, в якому просив   визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФC у м. Києві від 23 листопада 2017 року №2114140302, №0009691401, №0009681401, №0009671401, №0009661401, №2113140302, №2115140302.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 жовтня 2019 року задоволено адміністративний позов повністю.  Визнано протиправними і скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФC у м. Києві від 23.11.2017 №2114140302, №0009691401, №0009681401, №0009671401, №0009661401, №2113140302, №2115140302.
Не погодившись з рішенням суду, відповідач -  Головне управління ДФС у м. Києві звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт посилається на порушення позивачем податкового законодавства в частині визначення та сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість, податку на доходи фізичних осіб, податку на прибуток підприємств, військового збору.
23 липня 2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача  - Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗМІНА" надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.
02 вересня 2020 року від Головного управління ДПС у м. Києві надійшло клопотання про долучення судової практики.
23 вересня 2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача  - Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗМІНА" надійшли пояснення.
25 вересня 2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від Головного управління ДПС у м. Києві надійшли письмові пояснення.
Також, 25 вересня 2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від Головного управління ДПС у м. Києві надійшло клопотання про заміну відповідача на його правонаступника, у якому просив замінити відповідача - Головне управління ДФС у м. Києві  на його правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві.
Протокольною ухвалою  Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у м. Києві про заміну відповідача на його правонаступника - відмовлено.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції,  Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗМІНА" податкового законодавства за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2016 р., валютного - за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2016 р., єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2016 р.
Перевірка проведена на підставі наказу Головного управління ДФС у м. Києві від 31 серпня 2017 року №8440 «Про проведення документальної виїзної перевірки ТОВ «Зміна» (код 31351265)».
За результатами проведеної перевірки Головним управлінням ДФС у м. Києві складено Акт №454/26-15-14-01-02/31351265 від 24 жовтня 2017 року, висновками якого встановлені наступні порушення ТОВ «ЗМІНА»: 
1) пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПКУ, п. 5, п. 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Доходи», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, яким регулюється порядок формування доходів в бухгалтерському обліку, норми Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 27 квітня 2000 року №92, в результаті чого, занижено податок на прибуток на суму 52 606  657,00 грн., у тому числі, за 2016 рік на суму 52 606  657,00 грн. та завищено від`ємного значення об`єкта оподаткування у сумі 393  999,00 грн., в тому числі, за 2016 рік у сумі 1 393  999,00 гривень;
2) п. 188.1, ст. 188, п. 201.4, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 1.12.10 №2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 58 724  054,00 грн., в тому числі, у вересні 2016 року у сумі 58 630  202,00 грн., у жовтні 2016 року у сумі 93  852,00 грн. та завищено від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд. 1 Декларації) за грудень 2016 року на суму 6587,00 гривень;
3) пп. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, пп. 168.1.1. пп. 168.1.5. п. 168.1 168, пп.14.1.180 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, внаслідок чого, занижено податкове зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб  на загальну суму 53 165 971,00 грн. за 2016 рік;
4) п. 51.1 ст. 51, пп. 176.2 «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI та Наказу Міністерства фінансів України від 13.01.2015 за № 4 в результаті чого, встановлено подання не в повному обсязі податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку (форма №1 ДФ) за період з 1 кварталу 2014 по 4 квартал 2016 року;
5) п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 1 ч. 1 ст. 7 та п. 5 ст. 8 Закону України від 08.07.2010 №2464 -VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в результаті чого, занижено дохід, на який нараховується єдиний внесок в розмірі 22 % на загальну суму (в межах максимальної величини) - 69 124,00 гривень;
6) пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755- VI, внаслідок чого, встановлено заниження сум військового збору на загальну суму 4 430 497,50 грн. за 2016 рік. 
На підставі даного Акту перевірки №454/26-15-14-01-02/31351265 від 24 жовтня 2017 року Головним управління ДФС у м. Києві винесено наступні податкові повідомлення-рішення від 23 листопада 2017 року:
- №2114140302, яким ТОВ «ЗМІНА» збільшено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 93  014  799,00 грн. (у тому числі, 39  848  828,00 грн. - штрафні санкції);
- №0009691401, яким ТОВ «ЗМІНА» збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість на 73 405  068,00 грн. (у тому числі, 14 681  014,00 грн. - штрафні санкції);
- №0009681401, яким ТОВ «ЗМІНА» зменшено від`ємне значення податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у сумі 6587 грн.;
- №0009671401, яким ТОВ «ЗМІНА» збільшено грошове зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на 65 758  321,00 грн. (у тому числі, 13 151 664,00 грн. - штрафні санкції);
- №0009661401, яким ТОВ «ЗМІНА» зменшено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у сумі 1 393 999,00 грн.;
- №2113140302, яким до ТОВ «ЗМІНА» застосовано штрафну санкцію у сумі 510,00 грн.;
- №2115140302, яким ТОВ «ЗМІНА» збільшено грошове зобов`язання з військового збору на 7 751 233,50 грн. (у тому числі, 3 320  736,00 грн. - штрафні санкції).
Не погоджуючись зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
В силу п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
За приписами підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
У відповідності до 78.4 статті 78 ПК України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Пунктом 86.1 статті 86 ПК України передбачено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Згідно пункту 86.10 статті 86 ПК України, в акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов`язань платника.
Нормами пункту 86.8 статті 86 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.
Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу Головного управлінням ДФС у м. Києві від 31 серпня 2017 року №8440 «Про проведення документальної виїзної перевірки ТОВ «Зміна», відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "ЗМІНА".
За результатами проведеної перевірки Головним управлінням ДФС у м. Києві складено Акт від 24 жовтня 2017 року №454/26-15-14-01-02/31351265 (Т. 1 а.с. 41-56).
На підставі даного Акту перевірки №454/26-15-14-01-02/31351265 від 24 жовтня 2017 року, Головним управління ДФС у м. Києві винесено податкові повідомлення-рішення від 23 листопада 2017 року №2114140302, №0009691401, №0009681401, №0009671401,  №0009661401, №2113140302, №2115140302 (Т. 1 а.с. 31-40).
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 20 вересня 2019 року у справі №0340/1931/18, від 11 липня 2019 року у справі № 804/8855/14, від 24 жовтня 2018 року у справі №808/1746/15 зазначив наступне: «…здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами, тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.
Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення, у зв`язку з допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, а саме - спочатку провести податкову перевірку.
Таким чином, нормами ПК України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої
Отже, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню».
Колегією суддів встановлено, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 січня 2018 року у справі №826/15333/17, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2018 року, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Зміна» задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС у місті Києві від 31 серпня 2017 року № 8440 «Про проведення документальної виїзної перевірки ТОВ «Зміна» (код 31351265)» (Т. 1 а.с. 121-122; Т. 2 а.с. 40-43).
Ухвалами Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року та від 25 січня 2019 року касаційні скарги Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 січня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2018 року у справі №826/15333/17 повернуті скаржнику.
Відповідно до частини 2 статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 17 червня 2020 року у справі №807/1672/15 та  від 24 квітня 2020 року у справі № 0440/5997/18 вказав наступне: «… Акт податкової перевірки як основний носій доказової інформації щодо встановлених контролюючим органом податкових правопорушень складений внаслідок проведення незаконної перевірки, а тому прийняті на підставі такого акта податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню».
Схожий правовий висновок зроблений Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 28 січня 2020 року у справі № 804/4517/18, відповідно до якого, акт податкової перевірки у спірних правовідносинах, який є основним доказом встановлених контролюючим органом податкових правопорушень, складений відповідачем внаслідок проведення незаконно призначеної податкової перевірки, отже одержаний відповідачем з порушенням порядку, встановленого законом, а тому цілком обґрунтовано не прийнятий судами попередніх інстанцій на підставі статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України як недопустимий доказ. Податкове повідомлення-рішення, прийняте на підставі недопустимого доказу, не може бути визнане судом правомірним.
Колегія суддів наголошує на тому, що наказ Головного управління ДФС у місті Києві від 31 серпня 2017 року № 8440 «Про проведення документальної виїзної перевірки ТОВ «Зміна», наслідком якого стало проведення перевірки та прийняття відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 23 листопада 2017 року №2114140302, №0009691401, №0009681401, №0009671401,  №0009661401, №2113140302, №2115140302 визнано протиправним та скасовано рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 січня 2018 року у справі №826/15333/17, яке набрало законної сили.
Враховуючи вищезазначене,  оскільки, наказ Головного управління ДФС у місті Києві від 31 серпня 2017 року № 8440 «Про проведення документальної виїзної перевірки ТОВ «Зміна» скасовано в судовому порядку,  колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що даний факт є достатньою та безумовною підставною для висновку про неправомірність повідомлень-рішень, винесених відповідачем за наслідками такої перевірки.
Отже, доводи апелянта про правомірність прийняття податкових-повідомлень рішень, колегія суддів вважає необгрунтованими.
Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно визнано протиправними і скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФC у м. Києві від 23.11.2017 №2114140302, №0009691401, №0009681401, №0009671401, №0009661401, №2113140302, №2115140302.
Щодо посилання апелянта у письмових поясненнях на постанову Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 21 лютого 2020 року у справі №826/17123/18, слід зазначити наступне.
Колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у вищевказаній постанові, відповідно до якої, незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень.  При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
Дослідивши зазначене судове рішення Верховного Суду, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у вищезазначеній справі предметом оскарження є наказ  про проведення документальної позапланової виїзної перевірки та податкові повідомлення-рішення. У вказаній справі №826/17123/18 Верховний Суд виключно щодо оскарження наказу про призначення податкової перевірки після допуску платником податків посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки зазначив, що це не є належним способом захисту права платника податків. 
Разом з тим, у даній справі №826/5684/18 предметом оскарження є лише податкові повідомлення-рішення, при цьому, судовим рішенням, яке набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано наказ про проведення документальної виїзної перевірки позивача.
Тобто, обставини даної справи не є аналогічними обставинам справи №826/17123/18.
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗМІНА" та наявність правових підстав для їх задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 жовтня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені  статтями 328-329 КАС України.

 Суддя-доповідач                                                                               Вівдиченко Т.Р.
         
 Судді                                                                                                  Ганечко О.М.
                                                                                                  
                                                                                                                Мєзєнцев Є.І.

                                                            Повний текст постанови виготовлено 05.10.2020 року.