Постанова                                           
 
Іменем  України
 
04 листопада 2020 року 
м. Київ
 
справа № 2-431/11
 
провадження № 61-3764св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), 
Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»,
відповідачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на постанову Харківського апеляційного суду від 15 січня 2019 року у складі колегії суддів: Маміної О. В., Кругової С. С., Пилипчук Н. П.,
ВСТАНОВИВ:
1.     Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2010 року публічне акціонерне товариство «Укргазбанк» (далі - ПАТ «Укргазбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним зобов`язанням.
Позов мотивовано тим, що 26 червня 2008 року банк уклав з 
ОСОБА_1 кредитний договір № 28/08-9, за яким ОСОБА_1 надано кредит в сумі 150 000,00 доларів США на строк до 25 червня 
2018 року, зі сплатою 14,3 % процентів річних за користування кредитом. За умовами кредитного договору погашення кредиту повинно здійснюватись шляхом щомісячних платежів з 1 по 10 число кожного місяця у розмірі не менше 1/20 частки від суми отриманого кредиту, що становить 
1 250,00 доларів США та у вказані строки повинні сплачуватися проценти за користування кредитом.
В порушення умов кредитного договору ОСОБА_1 допустив заборгованість по поверненню кредиту частками, та сплаті процентів, внаслідок цього станом на 15 березня 2010 року його заборгованість становила: 26 250,00 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом, 123 750,00 доларів США - поточна заборгованість за кредитом, 
12 469,00 доларів США - заборгованість по простроченим процентам по кредиту.
Виходячи з того, що в забезпечення виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 26 червня 
2008 року банком укладено договір поруки, ПАТ АБ «Укргазбанк» просив стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно і достроково всю заборгованість за кредитним договором у розмірі 
162 469,00 доларів США, 103 423,66 грн пені за прострочення виконання зобов`язання та судові витрати.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 червня 2011 року позовні вимоги ПАТ «Укргазбанк» задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно заборгованість за кредитним договором у сумі 162 469,00 доларів США та пені в сумі 103 423,66 грн, вирішено питання щодо судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що основний боржник ОСОБА_1 свою заборгованість перед банком визнав, а на поручителя ОСОБА_2 на підставі договору поруки покладається солідарна з ним відповідальність за невиконання основним боржником зобов`язань за кредитним договором. 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
Справа судом апеляційної інстанції розглядалась неодноразово.
Рішенням апеляційного суду Харківської області від 07 вересня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.
Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 червня 
2011 року в оскаржуваній частині скасовано: про стягнення солідарно з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 28/08-09 від 26 червня 2008 року у сумі 
162 469 доларів США та 103 423,66 грн пені; а також про солідарне стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» судового збору в сумі 1 700,00 грн та витрат на ІТЗ судового процесу у сумі 120,00 грн. 
В іншій частині рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова 
від 02 червня 2011 року не переглядалося і залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року касаційні скарги 
ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Харківської області від 07 вересня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постановою Харківського апеляційного суду від 15 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 червня 2011 року у частині задоволення позовних вимог про стягнення солідарно з 
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором від 26 червня 2008 року 
№ 28/08-09, пені та судових витрат скасовано. Ухвали Апеляційного суду Харківської області від 03 серпня 2011 року та від 18 липня 2012 року 
у зазначеній частині скасовано.
У задоволенні позовних вимог про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ АТ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором від 26 червня 2008 року № 28/08-09 у розмірі 
162 469,00 доларів США та 103 423,66 грн пені; про стягнення з 
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської філії судового збору - 1 700,00 грн та витрат на ІТЗ судового процесу - 120,00 грн відмовлено.
Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що договором поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється, тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України. Оскільки банк своєю вимогою про сплату заборгованості та про усунення порушення, з подальшим вчиненням виконавчого напису на всю суму заборгованості за кредитним договором, змінив строк виконання основного зобов`язання, то він мав протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання пред`явити вимоги до поручителів. Разом з тим вимога до поручителів пред`явлена банком поза межами строку, встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України.
Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, не врахував зміни банком строку виконання основного зобов`язання, а також не встановив обставини стосовно припинення поруки відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій у лютому 2019 року до Верховного Суду, 
ПАТ АТ «Укргазбанк», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду від 06 березня 2019 року відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.
У травні 2019 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 16 вересня 2020 року справу за позовом 
ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним зобов`язанням призначено до судового розгляду. 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що Законом України від 03 липня 
2018 року № 2478-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування», який набув чинності 04 лютого 2019 року, було внесено зміни до ЦК України, зокрема у статті 559 цього Кодексу: частину першу було викладено в такій редакції: «1. Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання»; частину четверту було викладено в такій редакції: «4. Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання». Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного закону передбачено, що: «Цей Закон застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім частини четвертої статті 36 Закону України «Про іпотеку», що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону». 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
У квітні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_2 на касаційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк», у якому він просив вказану касаційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду апеляційної інстанції - без змін. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
26 червня 2008 року між ВАТ «Укргазбанк», правонаступником якого є 
ПАТ АБ «Укргазбанк», і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 28/08-9, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 
150 000 доларів США строком до 25 червня 2018 року зі сплатою процентів за користування кредитом 14,3 % річних (а. с. 15-17, т. 1).
На забезпечення виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору
26 червня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 були укладені договори поруки № 28/08-9 та № 28-1/08-9, за умовами яких поручителі поручились перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору № 28/08-9 
від 26 червня 2008 року (а. с. 20-21, 23-24, т. 1).
Станом на 15 березня 2010 року заборгованість ОСОБА_1 за договором складає 162 469 доларів США, а також 103 423,66 грн.
17 листопада 2008 року банк звернувся до боржника ОСОБА_1 з претензією (вимогою) про сплату суми заборгованості за кредитним договором, яка станом на 17 листопада 2008 року становить 
13 760,70 доларів США і штрафних санкцій в сумі 4 088,35 грн, яка була отримана ОСОБА_1 особисто 27 листопада 2008 року, що підтверджується його підписом в повідомленні про вручення (а. с. 35, т. 1).
25 грудня 2008 року банк також звернувся до позичальника з вимогою про усунення порушення, а саме: просив погасити поточну заборгованість 
16 773,67 доларів США та 10 991,17 грн нарахованої пені, та попередив про те, що у випадку непогашення зазначеної суми у 30-денний строк банк, в порядку реалізації права на дострокове погашення отриманого кредиту у сумі 150 000 доларів США, вимушений буде звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом вчинення виконавчого напису на договорі іпотеки та продати його з прилюдних торгів (а. с. 35-37, т. 1).
18 вересня 2009 року приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Самощенко О. А. вчинила виконавчий напис, яким задоволено вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» у розмірі 161 994,79 доларів США та 55 147,36 грн. На підставі виконавчого напису нотаріуса було звернуто стягнення на майно основного боржника ОСОБА_1 для погашення його заборгованості перед банком за кредитним договором в повному обсязі в сумі 161 994,79 доларів США і 55 147,36 грн пені та витрат по здійсненню виконавчого напису (а. с. 110, т. 1).
21 травня 2010 року ПАТ АБ «Укргазбанк» за вих. № 1777, № 1776 направлено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вимоги про погашення заборгованості на суму 162 469 доларів США та пені в сумі 78 444,62 грн 
(а. с. 38, 40, т. 1).
Пунктами 5.1 і 5.2 договорів поруки від 26 червня 2008 року № 28/08-9 та 
№ 28-1/08-9 передбачено, що цей договір набуває юридичної сили з моменту підписання сторонами і діє до припинення забезпеченого ним зобов`язання позичальника за кредитним договором. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк виконання зобов`язання не зазначений або визначений моментом вимоги, то відповідальність поручителя перед кредитором припиняється після закінчення одного року з дня укладання цього договору.
2.     Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції до наведених змін) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволенню не підлягає.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно з положеннями статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 610, 611 ЦК України).
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Позивач виконав зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі, а відповідач порушив умови договору щодо сплати кредиту та процентів, внаслідок чого виникла заборгованість.
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Як встановлено судами, 18 вересня 2009 року приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Самощенко О. А. вчинила виконавчий напис, яким задоволено вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» у розмірі 161 994,79 доларів США та 55 147,36 грн. На підставі виконавчого напису нотаріуса було звернуто стягнення на майно основного боржника 
ОСОБА_1 для погашення його заборгованості перед банком за кредитним договором в повному обсязі в сумі 161 994,79 доларів США і 
55 147,36 грн пені та витрат по здійсненню виконавчого напису.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 357/5125/16-ц (провадження № 61-15142сво18) зазначено, що вчиненням виконавчого напису нотаріуса позивач використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, тобто, такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови виконання основного зобов`язання. Встановивши, що кредитор скористався засобом позасудового захисту свого порушеного права шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за виконавчим написом нотаріуса, чим на власний розсуд змінив умови виконання основного зобов`язання на 27 липня 
2012 року, а цей позов до позичальника та поручителя пред`явлено лише у квітні 2016 року, тобто зі спливом загальної позовної давності (3 роки), встановленої статтею 257 ЦК України та шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання, визначених частиною четвертою статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій), суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Таким чином, вчиненням 18 вересня 2009 року виконавчого напису в рахунок дострокового погашення всієї суми заборгованості по кредитному договору банк здійснив право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту та на власний розсуд змінив умови виконання основного зобов`язання.
За змістом частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
У статті 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.
Пунктами 5.1 і 5.2 договорів поруки від 26 червня 2008 року № 28/08-9 та 
№ 28-1/08-9 передбачено, що цей договір набуває юридичної сили з моменту підписання сторонами і діє до припинення забезпеченого ним зобов`язання позичальника за кредитним договором. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк виконання зобов`язання не зазначений або визначений моментом вимоги, то відповідальність поручителя перед кредитором припиняється після закінчення одного року з дня укладання цього договору.
Враховуючи, що після вчинення 18 вересня 2009 року виконавчого напису змінився строк виконання основного зобов`язання, банк мав право звернутись з вимогою до поручителів протягом шести місяців.
З позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося 26 травня 2010 року, тобто порука припинилась, тому суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з поручителів необґрунтовані.
Згідно з підпунктом 3 пункту 1 розділу І Закону України № 2478-VIII частину четверту статті 559 ЦК України викладено в такій редакції: «4. Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання».
Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України 
№ 2478-VIII передбачено, що цей Закон застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім частини четвертої статті 36 Закону України «Про іпотеку», що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону.
Враховуючи наведене, необґрунтованими є доводи заявника про те, що суди безпідставно не застосували положення частини четвертої 
статті 559 ЦК України в редакції Закону України № 2478-VIII, оскільки незважаючи на те, що цей Закон застосовується також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, не можуть бути застосовані до врегулювання спірних правовідносин, зважаючи на те, що до моменту набуття чинності Законом України № 2478-VIII (04 лютого 2019 року) строк для звернення 
ПАТ АБ «Укргазбанк» з позовом до поручителів закінчився. Тобто відносини щодо поруки були припинені до введення в дію Закону України № 2478-VIII.
Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, а в силу вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Отже, наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не дають підстав вважати, що суд порушив норми матеріального та процесуального права.
Відповідно до частини першої 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» залишити без задоволення.
Постанову Харківського апеляційного суду від 15 січня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                    Є. В. Синельников
Судді:                                                                                               О. М. Осіян
                                                                                                            Н. Ю. Сакара
С. Ф. Хопта
В. В. Шипович