ПОСТАНОВА 
Іменем України

09 листопада 2020 року                                                         м. Кропивницький

справа № 395/292/20
провадження № 22-ц/4809/1000/20 

        Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
        
головуючого судді Дуковського О.Л.
суддів Єгорової С.М., Письменного О.А. 

учасники справи:
позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», інтереси якого представляють за довіреністю - Гребенюк Олександр Сергійович, Крилова Олена Леонідівна ;
відповідач - ОСОБА_2 .

Розглянувши в м. Кропивницькому цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 01 квітня 2020 року, у складі головуючого судді Орендовського В.А., у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-
В С Т А Н О В И В:
       У лютому 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до   ОСОБА_2  про стягнення заборгованості.
В обгрунтування позову вказувало, що 13 жовтня 2010 року між Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та   ОСОБА_2  був укладений кредитний договір № б/н.
Згідно вказаного договору відповідач отримав кредит в розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Посилався, що позивач свої зобов`язання передбачені кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит, а відповідач передбачені кредитним договором зобов`язання щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. 
Вказував, що станом на 30 жовтня 2019 року заборгованість склала 13 371,62 грн., де 495,00 грн. - заборгованість за кредитом; 8790,24 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість за комісією; 2973,45 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 612,93 грн. - штраф (процентна складова).
Заочним рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 01 квітня 2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто з  ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість по наданому кредиту в розмірі 495,00 грн..
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням суду АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог щодо стягнення відсотків і задовольнити в цій частині позовні вимоги, а в іншій рішення суду залишити без змін.
Позивач, у скарзі посилається на те, що підписуючи анкету - заяву відповідач пройшов ідентифікацію в банку, а тому повторне заповнення будь - яких заяв або підписання інших додаткових документів не вимагалося згідно процедури, що затверджена наказами по банку і що не суперечить чинному законодавству. Саме, на підставі вказаної заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок і на яку встановлено кредитний ліміт.
Вважає, що кредитний договір повністю відповідає вимогам ч.1 ст.207 та ч.2 ст..208 ЦК України.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Згідно ч.ч.1,3 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. 
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи   категорію та складність даної справи, справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість  рішення суду  першої інстанції  в межах  доводів та  вимог апеляційної скарги, апеляційний суд  дійшов  висновку, що апеляційна  скарга не підлягає задоволенню  з  таких підстав.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки  щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що 13.10.2010 сторони уклали кредитний договір у виді анкети-заяви позичальника.
Згідно вказаного договору АТ КБ «Приватбанк», надав ОСОБА_2 кредит у сумі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки
Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено, що позичальник зобов`язується погашати кредит та сплачувати відсотки за його користуванням в порядку та строки відповідно до умов договору, тарифів та заяви, відсотків, винагороди. 
Згідно п. 2.1.1.7.6 - при порушенні позичальником зобов`язань із погашення кредиту позичальник сплачує банку штраф при порушенні строків платежів більш ніж на 30 днів в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості.
З розрахунку заборгованості проведений вбачається, що станом на 30 жовтня 2019 року заборгованість ОСОБА_2 склала 13 371,62 грн., з яких 495,00 грн. це заборгованість за кредитом; 8790,24 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість за комісією; 2973,45 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 612,93 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.8-11).
Суд першої інстанції правильно послався на те, що відсутні докази про те, що відповідач ознайомився із Умовами та Правилами надання банківських послуг.
Також, в анкеті - заяві, яка підписана сторонами відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, комісії, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. 
Звернувшись із даним позовом АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути заборгованість за кредитом, проценти та штрафи. 
В обгрунтування вимог позивач посилався на те, що витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору, яким обумовлено пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів, тощо.
Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування. До такого висновку дійшов і Верховний Суд України у постанові від 11 березня 2015 року (провадження  № 6-16цс15).
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку з яким погоджується і колегія суддів, що позичальник не підписував жодного документу, який би обумовлював порядок та умови нарахування і сплати таких платежів, як: проценти, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають ,що узгоджується із позицію Верховного Суду у постанові № 342/180/17 від 03.07.2019.
Колегія суддів вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, наданий банком витяг з Умов та правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.
Висновок суду, про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитом є обґрунтованим.
Згідно з розрахунку заборгованості за договором №б/н від 13.10.2010 вбачається, що за відповідачем рахується заборгованість за тілом кредиту у розмірі 495,00 грн. (а.с.8-11).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. 
Кредитний договір укладається у письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
В межах вимог та доводів апеляційних скарг, передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції не встановлено.
Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375,381,382,384 ЦПК України, суд, 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу   Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.
Заочне  рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 01 квітня 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України. 

Головуючий суддя                                                                О.Л. Дуковський 

Судді                                                                         
               С.М. Єгорова

               О.А. Письменний