Постанова                                      
Іменем України
 
11 листопада2020 року
м. Київ
 
справа № 715/1380/17
провадження № 61-11843св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Висоцької В. С.,  
суддів: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І. Калараша А. А., Литвиненко І. В.,                             
 
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк»,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 15 березня 2019 року в складі судді Цуренко В. А. та постанову Чернівецького апеляційного суду від 16 травня                    2019 року в складі колегії суддів: Одинака О. О., Кулянди М. І., Половінкіної Н. Ю.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
 
У липні 2017 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги мотивовані тим, що між акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_3 укладено договір кредиту № 40 від 09 квітня               2008 року. Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав відповідачу кредит у сумі 43 000,00 доларів США, а відповідач зобов`язався щомісяця повертати наданий кредит відповідно з графіком погашення кредиту, але                               у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 03 квітня     2018 року. За користування кредитними коштами відповідач зобов`язався сплачувати проценти у розмірі 14 % річних та комісій в розмірі та в порядку визначених в додатку № 1 до кредитного договору. 
 
Позивач вказує, що у порушення умов договору ОСОБА_3 , свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 16 червня 2017 року наявна заборгованість за кредитом - 35 604,39 доларів США, за відсотками -                  31 013,67 доларів США, по комісії - 69,98 доларів США, яку позивач просив стягнути з ОСОБА_3 , а також стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 26 127,69 грн.
 
Також, у  липні 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.
 
В своїх позовних вимогах банк посилався на те, що між акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_3 , укладено договір кредиту № 41 від 09 квітня 2008 року. Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав відповідачу кредит у сумі 47 000,00 доларів США, а відповідач зобов`язався щомісяця повертати наданий кредит відповідно з графіком погашення кредиту, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 03 квітня 2018 року. За користування кредитними коштами відповідач зобов`язався сплачувати проценти у розмірі 14 % річних та комісій в розмірі та в порядку визначених в додатку № 1 до кредитного договору.
 
Позивач вказує, що у порушення умов договору ОСОБА_3 , свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 16 червня 2017 року наявна заборгованість за кредитом - 38 929,72 доларів США, за відсотками -                   34 343,85 доларів США, яку банк просив суд стягнути з ОСОБА_3 , а також стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 28 707,84 грн.
 
21 листопада 2017 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав до суду клопотання про об`єднання двох справ № 715/1386/17 та № 715/1383/17 відносно ОСОБА_3 
 
07 грудня 2017 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області винесено ухвалу про об`єднання в одне провадження дані справи та присвоєно їм                                   № 715/1380/17-ц провадження № 2/715/636/17.
 
07 грудня 2017 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області винесено ухвалу про зупинення провадження по даній справі до встановлення правонаступника після смерті ОСОБА_3 
 
04 липня 2018 року до Глибоцького районного суду Чернівецької області надійшла відповідь на запит відносно того, з ким проживав разом на день смерті                       ОСОБА_3 
 
24 липня 2018 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області винесено ухвалу про залучення до участі у справі правонаступників ОСОБА_3 :                   ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та поновлено провадження по справі і призначено судове засідання на 16 серпня 2018 року.
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 15 березня                     2019 року позов задоволено частково.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитними договорами від 09 квітня 2008 року № 40 та № 41 в сумі 12 702, 81 доларів США.
 
Стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за кредитними договорами від 09 квітня 2008 року № 40 та № 41 в сумі 12 702,81 доларів США.
 
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
 
Рішення суду мотивовано тим, що позовні вимоги позивача про стягнення боргу за кредитом та процентами за його користування слід задовольнити в межах вартості майна, яке належало померлому ОСОБА_3 та становить                            678 838,00 грн, що згідно курсу станом на 15 березня 2019 року складає                  25 405,62 доларів США. Вказана сума підлягає стягненню з правонаступників ОСОБА_3 порівну, а саме по 12 702,81 доларів США.
 
Також суд, відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення боргу по комісії, оскільки така нарахована банком неправомірно та стягненню не підлягає.
 
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 16 травня 2019 року апеляційні скарги ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 задоволено  частково.
 
Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 15 березня                     2019 року скасовано.
 
В позові ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами відмовлено.
 
Стягнуто з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 7 465,00 грн в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору.
 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що позивач пропустив шестимісячний строк для звернення з вимогами до спадкоємців, які прийняли спадщину після ОСОБА_3 відповідно до статті 1281 ЦК України, а тому втратив право вимоги до спадкоємців позичальника.
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
 
14 червня 2019 року ПАТ «Укрсоцбанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просило, з урахуванням уточненої позовної заяви, скасувати постанову Чернівецького апеляційного суду від 16 травня 2019 року та рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 15 березня 2019 року, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги АТ «Укрсоцбанк» задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції не було враховано заяву позивача про відкладення розгляду справи та розглянуто справу без присутності представника позивача, чим позбавлено його права надати суду пояснення, заперечення.
 
Аргументи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції щодо пропуску позивачем шестимісячного строку для звернення з вимогами до спадкоємців, які прийняли спадщину після ОСОБА_3 відповідно до статті 1281 ЦК України, оскільки судом першої інстанції після смерті позичальника було залучено до участі у справі його правонаступників. В матеріалах справи наявні обґрунтовані вимоги банку, та відповідні розрахунки заборгованості по кредитним договором за №№ 40, 41 від 09 квітня 2008 року, а тому спадкоємці були повідомлені та обізнані щодо таких вимог. 
 
Крім того, заявник в касаційній скарзі посилається на те, що 15 березня 2019 року після ознайомлення з матеріалами справи, представнику банку стало відомо про наявність ухвали суду першої інстанції від 24 липня 2018 року про залучення до участі у справі правонаступників ОСОБА_3 - ОСОБА_1 та ОСОБА_2                    12 червня 2019 року представником АТ «Укрсоцбанк» направлено до Глибоцької державної нотаріальної контори вимогу - претензію № 651, тобто вимоги статті 1281 ЦК України банком виконано повністю.
 
Також, заявник не погоджується з висновком апеляційного суду щодо стягнення з позивача на користь ОСОБА_1 7 465,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
 
Доводи інших учасників справи
 
Інші учасники справи не скористалися своїми правами на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.
 
Рух касаційної скарги та матеріалів справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 12 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Глибоцького районного суду Чернівецької області.
 
У серпні 2019 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 05 листопада 2020 року справу призначено до судового розгляду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року заяву акціонерного товариства «Альфа-Банк» про залучення до участі у справі як правонаступника позивача - акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задоволено. 
 
Залучено акціонерне товариство «Альфа-Банк» до участі у даній справі.
 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ТРЕТЬОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ 
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року 
№ 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
За таких обставин розгляд касаційної скарги АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 15 березня 2019 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 16 травня 2019 року, здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
 
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги 
правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 
Зазначеним вимогам закону рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судами встановлено, що 09 квітня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та                   ОСОБА_3 укладено договір кредиту № 40, відповідно до умов, якого  банк надав відповідачу кредит у сумі 43 000,00 доларів США з процентною ставкою у розмірі 14 % річних та комісій в розмірі та в порядку визначених в додатку № 1 з терміном повернення до 03 квітня 2018 року (Т 1 а. с. 5 - 9).
09 квітня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір № 40, відповідно до умов, якого ОСОБА_3 передав в іпотеку в якості забезпечення виконання ним зобов`язань за кредитним договором від 09 квітня 2008 року № 40 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та земельну ділянку площею 0,281 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться в селі Карапчів Глибоцького району Чернівецької області (Т 2 а. с.92 - 98).
ОСОБА_3 свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, в результаті чого станом на 16 червня 2017 року банком був нарахований борг в сумі 66 688,4 доларів США, який складається з боргу за кредитом в сумі 35 604,39 доларів США, за відсотками в сумі 31 013,67 доларів США та комісією в сумі 69,98 доларів США (Т 1 а. с. 22 - 26).
09 квітня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено договір кредиту № 41, відповідно до умов якого, позивач надав відповідачу кредит у сумі 47 000,00 доларів США з процентною ставкою у розмірі 14 % річних та комісій в розмірі та в порядку визначених в додатку № 1 з терміном повернення                                  до 03 квітня 2018 року (Т 1 а. с.109 - 129).
09 квітня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір № 41. Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_3 передав в іпотеку в якості забезпечення виконання ним зобов`язань за кредитним договором від 09 квітня 2008 року № 41 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,25 га                           з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та земельну ділянку площею 0,281 га                                  з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться в селі Карапчів Глибоцького району Чернівецької області (Т 2                             а. с. 99 - 105).
ОСОБА_3 свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 16 червня 2017 року банком був нарахований борг в сумі 73 273,57 доларів США, який складається з боргу за кредитом в сумі 38 929,72 доларів США, за відсотками в сумі 34 343,85 доларів США (Т 1 а. с.126 - 180).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 04 грудня 2017 року серії НОМЕР_1 (Т 1 а.с. 212)
Відповідно до довідки Карапчівської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області від 03 липня 2018 року № 104 ОСОБА_3 на день смерті проживав разом із дружиною ОСОБА_1 та сином ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 (Т 1                                 а. с. 219).
Згідно відповіді Глибоцької Державної нотаріальної контори від 05 липня                        2018 року № 250/01-16 спадкова справа на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не заводилась (Т 1 а. с. 220).
Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29 грудня 2012 року та витягу про державну реєстрацію прав від 30 грудня 2012 року № 37080334 встановлено, що ОСОБА_3 належав житловий будинок, господарські будівлі та споруди, які знаходяться по АДРЕСА_1 (Т 2 а. с. 2).
З довідки про вартість майна від 22 січня 2019 року встановлено, що ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по АДРЕСА_1 складає 428 458,00 грн (Т 2 а. с. 1).
З довідки про вартість майна від 22 січня 2019 року встановлено, що ринкова вартість земельної ділянки, площею 0,25 га, яка розташована в селі Карапчів Глибоцького району Чернівецької області з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна земельна ділянка) складає 150 190,00 грн (Т 2 а. с. 16).
З довідки про вартість майна від 22 січня 2019 року встановлено, що ринкова вартість земельної ділянки, площею 0,281 га, яка розташована в селі Карапчів Глибоцького району Чернівецької області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства складає 100 190,00 грн (Т 2 а. с. 32).
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
За змістом частини першої, другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
 
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
 
За змістом статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
 
Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.
 
Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
 
Згідно з частиною першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
 
Відповідно до статей 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
 
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
 
Спірні правовідносини регулюються статтями 1281, 1282 ЦК України.
 
Відповідно до статті 1281 ЦК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.
 
Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.
 
Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.
 
Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
 
Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
 
Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.
 
У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
 
У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
 
Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України.
 
При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:
 
чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;
 
коло спадкоємців, які прийняли спадщину;
 
при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1281 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);
 
при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.
 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що позивач пропустив шестимісячний строк для звернення з вимогами до спадкоємців, які прийняли спадщину після ОСОБА_3 відповідно до статті 1281 ЦК України, оскільки позивач після того, як дізнався про відкриття спадщини після смерті позивальника ОСОБА_3 , не звертався до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , як спадкоємців ОСОБА_3 , з вимогою погасити борг за вищевказаними кредитними договорами в межах вартості майна одержаного у спадщину, шляхом одноразового платежу відповідно до правил статті 1282 ЦК України, а тому втратив право вимоги до спадкоємців позичальника.
 
Колегія суддів не погоджується з такими висновками апеляційного суду, з огляду на наступне. 
 
Як вбачається з матеріалів справи, у липні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитними договорами від 09 квітня 2008 року №№ 40, 41 до ОСОБА_3 . 
 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.
 
Ухвалою Глибочицького районного суду Чернівецької області від 24 липня                   2018 року залучено до участі у справі правонаступників ОСОБА_3 -                            ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (Т 1 а. с. 221)
 
Так, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залучено до участі у справі, та як вбачається з матеріалів справи, останні були ознайомленні з позовними вимогами позивача, тому є такими, які отримали вимоги банку про погашення заборгованості, як спадкоємці, які прийняли спадщину, після померлого боржника ОСОБА_3 . 
 
Виходячи з вищезазначеного, висновки апеляційного суду про пропуск шестимісячного строку для звернення з вимогами до спадкоємців, які прийняли спадщину після ОСОБА_3 відповідно до статті 1281 ЦК України, прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.
 
Отже, враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції поверхнево розглянув справу, вказуючи на пропуск позивачем шестимісячного строку для звернення з вимогами до спадкоємців, які прийняли спадщину після                                  ОСОБА_3 відповідно до статті 1281 ЦК України, чим позбавив кредитора права на задоволення своїх вимог щодо стягнення заборгованості, яка виникла на підставі кредитних договорів. 
 
Тому, доводи касаційної скарги щодо неправильного застосуванням судом апеляційної інстанції норм матеріального права є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а постанова апеляційного суду підлягає скасуванню.
 
Однак, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки таке рішення прийнято судом з правильним застосуванням норм матеріального права та дотримання норм процесуального права.
 
Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з ОСОБА_1 та                           ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитними договорами та процентів за їх користування від 09 квітня 2008 року № 40 та № 41 у розмірі                         по 12 702, 81 доларів США з кожного, в межах вартості майна, яке належало померлому ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що вартість такого майна становить 678 838, 00 грн, що згідно курсу станом на 15 березня 2019 року складала 25 405,62 доларів США. 
 
Судом було враховано довідки про вартість майна від 22 січня 2019 року, яке належало померлому ОСОБА_3 , та відповідно до яких ринкова вартість такого майна становила 678 838,00 грн, що станом на 15 березня 2019 року складала                  25 405,62 доларів США.
 
Позивачем не надано належних та допустимих доказів на спростування вищезазначених довідок про вартість майна, а також позивачем не було заявлено клопотання про призначення судової експертизи з даного питання.
Доводи касаційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Частиною першою статті 413 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
 
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ухвалене відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права та на підставі повно, всебічно з`ясованих обставин справи, а тому це рішення відповідно до статті 413 ЦПК України необхідно залишити в силі, а постанову апеляційного суду - скасувати.
 
Щодо судових витрат
 
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Оскільки касаційна скарга ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» підлягає частковому задоволенню, сплачений за її подання судовий збір у розмірі 54 835, 35 грн підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.
 
Керуючись статтями 402, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційної цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є акціонерне товариство «Альфа-Банк», задовольнити частково.
Постанову Чернівецького апеляційного суду від 16 травня 2019 року скасувати, рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 15 березня                         2019 року залишити в силі.
 
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є акціонерне товариство «Альфа-Банк», судові витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги по 27 417, 67 грн з кожного.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                               В. С. Висоцька 

Судді:                                                                                                           Є. В. Петров

А. І. Грушицький

А. А. Калараш

І. В. Литвиненко